Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року        м. Рівне

Справа № 570/1300/26
Провадження № 33/4815/598/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2026 року  ОСОБА_1  за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. та позбавлено права керування транспортним засобом строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2026 року о 20 год. 40 хв. в с-щі Квасилів Рівненського району Рівненської області по вул. Молодіжна, 46, ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом Ford, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме, не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (09 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6640232 за ч. 2 ст. 126 КУпАП).
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що він фактично не здійснював керування транспортним засобом під час його руху, а лише перебував на водійському сидінні вже після зупинки автомобіля. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що саме він був водієм у момент руху транспортного засобу, а викладені у протоколі обставини не відповідають реальним подіям. Вказує, що сам факт формального визнання вини не може бути безумовною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такий висновок має ґрунтуватися виключно на сукупності належних доказів. У даному випадку його вина не доведена «поза розумним сумнівом», а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь відповідно до принципу презумпції невинуватості. Доводить, що зупинка транспортного засобу працівниками поліції була здійснена без належних правових підстав, передбачених законом, а отже всі подальші процесуальні дії та отримані докази є недопустимими. Відсутність фіксації порушення ПДР, а також не притягнення його за заявлені інспекторами порушення свідчать про формальний характер підстав для зупинки. Вважає, що докази у справі отримані з порушенням закону, а тому підлягають визнанню недопустимими за доктриною «плодів отруйного дерева», що виключає можливість їх використання для доведення вини особи.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 03 квітня 2026 року (а.с. 10).
Копію постанову суду ОСОБА_1 отримав 06 квітня 2026 року (а.с. 22, 25).
Апеляційна скарга подана до суду 14 квітня 2026 року (а.с. 18).
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Приписами статей 251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
На думку апеляційного суду, розглянувши вказану справу, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Так, диспозицією вказаної частини та статті закону встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 611651 від 10 березня 2026 року (а.с. 1); постановою серії ЕНА № 6640232 від 09 лютого 2026 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. (а.с. 4); довідкою інспектора ВАП УПП в Рівненській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оніщук Ю., зі змісту якої вбачається, що відповідно до запиту ІПНП підсистеми «Адмінпрактика», 09 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову серії ЕНА №6640232 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. (а.с. 3); переглянутим відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , з`ясування обставин, зокрема того, що у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факту притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Тобто, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі, ОСОБА_1 було достеменно відомо, що він не має права керувати транспортними засобами.
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування. 
Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом під час його руху, а лише перебував на водійському сидінні після зупинки автомобіля, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Зокрема, із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції повідомили про причини його зупинки, а саме наявність у транспортного засобу явних механічних пошкоджень, у зв`язку з чим він міг бути причетним до ДТП, а також невідповідність номерного знаку державним стандартам (Файл export, час 00:17).
Крім того, із зазначених відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу безпосередньо після його зупинки та неодноразово під час спілкування з працівниками поліції повідомляв, що саме він керував транспортним засобом та що їде в Корнин (Файл export, час 00:38).
За таких обставин твердження апелянта про відсутність належних доказів керування транспортним засобом є необґрунтованими та спростовуються сукупністю наявних у справі доказів.
Посилання апелянта на те, що формальне визнання вини не може бути безумовною підставою для притягнення до відповідальності, саме по собі є правильним, однак у даному випадку висновки суду ґрунтуються не лише на поясненнях ОСОБА_1 , а на сукупності належних та допустимих доказів, які були досліджені судом першої інстанції та узгоджуються між собою.
Твердження про незаконність зупинки транспортного засобу також є безпідставними, оскільки працівниками поліції були повідомлені конкретні підстави для зупинки транспортного засобу, які відповідали вимогам закону.
Інші доводи апеляційної скарги, також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. ст. 33, 38 КУпАП в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 , і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович