П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/3646/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
02 червня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 083850005449 від 03.04.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у період роботи з 26.08.2004 по 31.08.2008 роки заступником директора школи по адміністративно-господарській частині та на посаді вчителя з автосправи у Новодністровській загальноосвітній школі.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"
1.2 В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачами допущено грубу помилку при обрахуванні загального страхового стажу на посаді вчителя, який зазначено у трудовій книжці НОМЕР_1 , який складає більше 35 років страхового стажу, в результаті чого позивачу було відмовлено у нарахуванні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячної пенсій, відповідно до пункту 7-1 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивач перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058.
2.2 Досягнувши 60-років, звернувся до посадових осіб відповідача із заявою про проведення перерахунку щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі десятимісячних пенсій у відповідності до п.7-1 прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
2.3 За результатами розгляду заяви, відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони та захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію на вислугу років постанови КМУ від 04.11.1993 року № 909, робота останнього на посаді вчителя автосправи та заступника директора в закладах освіти не зараховується до вислуги років, і як наслідок виплата одноразової допомоги не призначається.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення № 083850005449 від 03.04.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у період роботи з 26.08.2004 по 31.08.2008 роки заступником директора школи по адміністративно-господарській частині та на посаді вчителя з автосправи у Новодністровській загальноосвітній школі;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
- Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судовий збір в сумі 1211,20 грн.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення питання.
4.2 Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-ІV).
1.2 Пунктом 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
1.3 Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
1.4 Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.
1.5 Згідно з пунктом 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
1.6 Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
1.7 Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
1.8 Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17.
1.9 Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).
1.10 В свою чергу, згідно з ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
1.11 Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, слугувала відсутність у нього необхідного страхового стажу роботи на посадах в закладах та установах освіти державної або комунальної форми власності, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
1.12 Апелянт обґрунтовує доводи тим, що робота позивача у період з 26.08.2004 по 31.08.2008 на посаді вчителя автосправи та заступника директора з адміністративно-господарської частини (АГЧ) у Новодністровській загальноосвітній школі не дає права на пенсію за вислугу років, оскільки такі посади дослівно не згадуються у Переліку № 909.
1.13 Колегія суддів вважає таку позицію апелянта помилковою з огляду на наступне.
1.14 Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 (Перелік №909), визначені посади в професійно-технічних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. До таких посад належать учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
1.15 Отже, чинне законодавство не містить жодних обмежень чи застережень щодо спеціалізації вчителів, специфіки предметів, які вони викладають, або конкретних назв навчальних дисциплін (включаючи «автосправу», «працю», «фізику» тощо).
1.16 Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким чітко встановлено, що до педагогічних посад належать «вчителі, викладачі всіх спеціальностей».
1.17 Як вбачається з трудової книжки позивача та архівної довідки Новодністровської ЗОШ № 96 від 28.06.2023, позивач у спірний період (на підставі наказу № 1-к від 26.08.2004) працював саме вчителем автосправи та виконував педагогічне навантаження в освітньому закладі. Автосправа в даному випадку була навчальним предметом у межах реалізації освітньої програми школи. 
1.18 Таким чином, позивач мав повноцінний статус «вчителя» в розумінні Переліку № 909.
1.19 Водночас, колегія суддів зауважує про те, що той факт, що одночасно з викладацькою роботою позивач обіймав посаду заступника директора з адміністративно-господарської частини, не може бути підставою для позбавлення його права на зарахування цього періоду до педагогічного стажу.
1.20 Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі № 470/402/17 сформував чіткий правовий висновок: зарахування роботи на посаді вчителя до педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, чи є це основним місцем роботи особи, чи роботою за суміщенням/сумісництвом, за умови виконання встановлених обсягів навчального навантаження (не менше 180 годин на навчальний рік або 0,25 посадового окладу).
1.21 З огляду на наведене та враховуючи, що матеріалами справи (зокрема первинними наказами школи) підтверджується реальне виконання позивачем обов`язків вчителя у спірний період, суд першої інстанції дійшов абсолютно правильного висновку про наявність підстав для врахування цього періоду до спеціального стажу.
1.22 Щодо доводів апелянта про звернення з позовом до неналежного відповідача через застосування процедури екстериторіальності, колегія суддів зазначає наступне.
1.23 Так, заперечуючи проти задоволення позову, Головне управління ПФУ в Чернівецькій області в апеляційній скарзі зазначило, що воно не здійснювало розгляд заяви позивача, оскільки за принципом екстериторіальності (реалізованим на підставі постанови правління ПФУ від 16.12.2020 № 25-1) заяву опрацьовувало ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. На цій підставі апелянт стверджує про відсутність у суду правових підстав зобов`язувати саме Головне управління ПФУ в Чернівецькій області вчиняти будь-які дії щодо виплати допомоги, а також заявляє про втручання суду в його дискреційні повноваження.
1.24 Колегія суддів відхиляє ці доводи, оскільки запроваджений Постановою Правління ПФУ від 16.12.2020 № 25-1 механізм розподілу заяв за принципом екстериторіальності є внутрішнім організаційним та технологічним процесом розподілу навантаження між територіальними органами. Цей механізм створений для оптимізації роботи фонду і покращення сервісу для громадян, а не для штучного створення процесуальних перешкод у захисті їхніх прав чи звуження обсягу відповідальності органів ПФУ.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач постійно проживає та перебуває на пенсійному обліку саме в Головному управлінні ПФУ в Чернівецькій області. Відповідно, формування його пенсійної справи, нарахування та безпосереднє фінансування і виплата будь-яких пенсійних сум чи одноразових грошових допомог (зокрема за рахунок коштів Державного бюджету) здійснюється виключно тим територіальним органом ПФУ, де пенсіонер перебуває на обліку за місцем проживання.
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у даному випадку виступало лише як тимчасовий виконавець в частині розгляду заяви, однак кінцевим розпорядником пенсійної справи та суб`єктом виплати коштів залишається чернівецьке управління.
1.25 Зобов`язання судом органу ПФУ вчинити конкретні дії (зарахувати стаж та виплатити допомогу) не є втручанням у дискреційні повноваження. Захист прав людини у сфері соціального забезпечення є повним лише тоді, коли суд не просто скасовує протиправний акт, а й відновлює становище, яке існувало до порушення права.
1.26 Верховний Суд неодноразово наголошував, що поняття «дискреційні повноваження» не означає абсолютну сваволю органу влади. Дискреція існує лише тоді, коли закон надає органу право вибору з кількох рівнозначних законних рішень. Коли ж судом встановлено, що особа виконала всі умови закону (зокрема, підтвердила стаж належними доказами), у пенсійного органу виникає лише один законний варіант поведінки - задовольнити заяву.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.3 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.