Справа № 283/2336/25
провадження №2-др/283/10/26

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(додаткове)
24 червня 2026 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши 
заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Реуса Дениса Сергійовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
по цивільній справі №283/2336/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа №283/2336/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності. 
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2026 року позовні вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 частково задоволено. 
Адвокатом Реусом Д.С., на підставі договору про надання юридичної (правової) допомоги від 04.04.2025, була надана правова допомога позивачу ОСОБА_1 по справі №283/2336/26 на послуги: надання юридичної консультації; збирання та оцінювання доказів; розробка і формування відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог; участь в судових засіданнях.
Станом на 17 червня 2026 року адвокатом було надано послуги на загальну суму 24000 грн.
Вимогами заяви адвокат Реус Д.С. просить стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 24000,00 грн.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі. 
Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.
За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом при постановленні рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат, витрат понесених ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви ОСОБА_1 заявлено про намір стягнення витрат на правову допомогу, у разі ухвалення судом рішення про задоволення її вимог.
Рішення Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/2336/26 ухвалено 18.06.2026, а представник ОСОБА_1 із заявою про стягнення судових витрат звернувся до суду 19.06.2026, тобто у встановлений п`ятиденний строк.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано:
договір про надання юридичної (правової) допомоги від 04.04.2025, укладений між адвокатом Реусом Д.С. та ОСОБА_1 ;
акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 17.06.2026, згідно якого сторонами узгоджено надання правової допомоги на загальну суму 24000 грн.;
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Дослідивши надані стороною відповідача докази, суд вважає клопотання адвоката Реуса Дениса Сергійовича про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі (24000 х 39%) 9360,00 грн.
Керуючись ст.12, 23, 76, 81, 258, 259, 265, 270, 273  ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Ухвалити по справі № 283/2336/25 додаткове рішення, яким доповнити резолютивну частину рішення Малинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2026 року, вказавши наступне:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 9360,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя