П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/722/25
Провадження № 22-ц/4815/620/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2025 року (ухвалене у складі судді Галінської В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року  ОСОБА_1 , через представника – адвоката Шендеру О.М., звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.
Позов обґрунтовував тим, що  ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 загальною площею 67,2 кв. м.
19 квітня 2023 року квартира позивача була залита водою з квартири АДРЕСА_2 за тією ж адресою. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № довідки 330386295 від 26.04.2023 р. власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 . 
19 квітня 2023 року комісією у складі голови правління ОСББ "Ніга" Німкович В.М., власника квартири АДРЕСА_4 – ОСОБА_1 , члена комісії ОСОБА_3 складено акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального водопостачання, гарячого водопостачання або холодного водопостачання, водовідведення (додаток №3). 
Згідно з Актом про залиття 19.04.2023 відбулось залиття квартири АДРЕСА_5 внаслідок виходу з ладу запірної арматури в квартирі АДРЕСА_3 . 
Також в момент залиття на місце події викликано екіпаж патрульної поліції та здійснено запис на боді камеру на якій записано, що внаслідок несправності запірної арматури в квартирі АДРЕСА_2 було затоплено квартиру АДРЕСА_4 (додаток №4). 
Відповідно до кошторису на матеріали та будівельні роботи на відновлювальний ремонт квартири АДРЕСА_5 , який складений в поточних цінах станом на "26" квітня 2023 року становить 31 210,00 гривень, з них вартість ремонтних робіт становить 21 760,00 гривень та вартість матеріалів 9 450,00 грн.(додаток №5). 
У добровільному порядку відповідач не бажає відшкодовувати позивачу матеріальні та моральні збитки. 
Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири, у розмірі 31210,00 (тридцять одна тисяча двісті десять грн. 00 коп.) гривень та моральну шкоду у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч грн. 00 коп.) гривень, судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2025 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири, у розмірі 31210,00 (тридцять одна тисяча двісті десять грн. 00 коп.) гривень та моральну шкоду у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч грн. 00 коп.) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.
Не погоджуючись із рішенням суду,  ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що "Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центральною опалення, гарячого водопостачання, або холодного водопостачання, водовідведення" від 13 квітня 2023 року, складений та підписаний головою правління ОСББ Німкович В.М. самим позивачем ОСОБА_1 , тобто прямо зацікавленою особою, та ОСОБА_3 , не може вважатися належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачу, оскільки даний акт не відповідає вимогам, передбаченим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкової території.
Зазначена в Акті причина залиття, а саме "вихід з ладу запірної арматури в квартирі АДРЕСА_6 " не може вважатися достовірною, оскільки фотоматеріалами, які долучені до матеріалів справи, засвідчується той факт, що на момент обстеження квартири відповідача/апелянта у санвузлі на підлозі та на стінах було сухо. Отже, висновок суду першої інстанції про залиття квартири позивача відповідачем не відповідає матеріалам справи.
Як вбачається із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, наявного у матеріалах справи, під час з`ясовування причин залиття квартири позивача проводилися сантехнічні роботи та обстеження, з яких вбачається, що причина такого залиття в каналізаційному стояку, а саме у порушенні герметичності загальнобудинкового каналізаційного стояка у під`їзді будинку.
Факт залиття квартири позивача з вини відповідача по суті ґрунтується на припущені, що не могло бути покладено в основу судового рішення.
Судова будівельно-технічна експертиза для визначення причин залиття квартири позивача призначена у справі не була.
Суд першої інстанції неправильно встановив, що позивачем доведено факт спричинення йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири відповідачем.
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове – про відмову у задоволенні позову.
05 березня 2026 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Шендерою О.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність рішення суду.
Вказує, що оскільки джерело залиття знаходилося у квартирі відповідача, а доказів відсутності його вини не надано, суд першої інстанції обґрунтовано поклав на нього обов`язок відшкодування шкоди.
Акт про залиття складено належним чином та в ньому відображено всю передбачену законодавством інформацію.
Суд першої інстанції надав належну оцінку іншим доказам які містяться в матеріалах: фотоматеріали, на яких відображено частково квартиру позивача та відповідача, видно сліди затоплення та наслідки, а також допитано в якості свідка ОСОБА_4 який був у день затоплення у квартирі та присутній при виклику патрульної поліції.
Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 , а відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 .
Вищезазначене підтверджується відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 3-4).
Згідно тверджень позивача, 19 квітня 2023 року квартира АДРЕСА_5 була залита водою з квартири АДРЕСА_2 за тією ж адресою, яка розташована поверхом вище.
Вважаючи, що відповідачем, як власником квартири з якої відбулося затоплення належного позивачу майна, йому завдано матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про її відшкодування. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник, заподіювач шкоди) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20).
Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.
Загальні засади відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частинах першій та другій статті 1166 ЦК України за змістом яких майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Подібні засади щодо відшкодування моральної (немайнової шкоди) закріплені в частині першій статті 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Збитками, за загальним правилом, є об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених потерпілим, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Розподіл тягаря доказування про відшкодування майнової, моральної шкоди / збитків відбувається таким чином: потерпілий, який вимагає відшкодування збитків, має довести наявність шкоди, її розмір та причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та шкодою. Натомість заподіювач шкоди має довести, що шкода була заподіяна не з його вини.
Відповідальність за завдану шкоду може наставати за наявності таких умов: факт заподіяння шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, позивач порушує перед судом питання відповідальності ОСОБА_5 як власника квартири, що розташована поверхом вище над квартирою позивача за затоплення належної йому квартири. На підтвердження факту заподіяння шкоди, внаслідок протиправної поведінки відповідача, ОСОБА_1 додає до позовної заяви акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, або холодного водопостачання, водовідведення від 19 квітня 2023 року (а.с. 5).
Вказаний акт від 19.04.2023 року складено комісією, у складі: голови правління ОСББ Німкович В.М. та власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 .. Як причину залиття квартири зазначено несправність запірної арматури в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 5).
Як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11 (провадження № 61-4574 св 18) правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Акт, у якому відсутні необхідні для такого документа реквізити не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.
Як вбачається зі змісту поданого позивачем акту про залиття, фактично він складений одноособово головою правління ОСББ Німкович В.М. та власником квартири ОСОБА_1 , без залучення слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання.
У матеріалах справи відсутні докази щодо участі представника організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання під час огляду квартир сторін по справі.
Окрім того, у акті відсутня відмітка про ознайомлення з його змістом власника квартири АДРЕСА_2 , яким є відповідач.
Таким чином наданий позивачем акт про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, або холодного водопостачання, водовідведення від 19 квітня 2023 року, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди, оскільки він складений з порушенням положень Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, в якому встановлено вимоги до такого документа.
Окрім того, долучені позивачем до позовної заяви фотографії з квартир сторін (а.с. 46-50) не можна вважати беззаперечним доказом вини відповідача у залитті квартири позивача, оскільки явних ознак прориву, підтікання, що мало наслідком намокання стіни та стелі у квартирі ОСОБА_1 з фотокарток не вбачається.
Доводи позовної заяви щодо фіксації факту залиття ОСОБА_1 внаслідок несправності запірної арматури в квартирі АДРЕСА_2 на бодікамеру екіпажу патрульної поліції, що прибули на виклик 19.04.2026 року, спростовуються змістом наявного у матеріалах справи відеозапису.
19.04.2026 року екіпаж патрульної поліції прибув на виклик до мешканця квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 за фактом повідомлення про вчинення ним адміністративного правопорушення – паління у громадському місці – під`їзді.
З відеозапису вбачається наявний конфлікт між мешканцями квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 щодо затоплення квартири. Факт затоплення квартири АДРЕСА_4 мешканці квартири АДРЕСА_2 заперечували, як і заборонили руйнувати стіну зі своєї квартири для встановлення факту підтоплення. Також на відеозаписі зафіксований отвір у стіні в під`їзді, що був зроблений для обстеження загальнобудинкових мереж водопостачання, водовідведення. 
Отже, відеозапис з бодікамери екіпажу патрульної поліції, що прибули на виклик 19.04.2026 року до квартири АДРЕСА_3 , не є доказом факту затоплення квартири АДРЕСА_1 .
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).
Позивачем, за допомогою належних та допустимих доказів, не доведено факту завдання йому шкоди неправомірними діями відповідача.
Оскільки відсутні докази протиправної поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та завданою позивачу шкодою цивільно-правова відповідальність відповідача не настає.
Крім того, позивачем не подано суду належних та допустимих доказів вартості ремонтних робіт, необхідних для усунення пошкоджень, заподіяних внаслідок залиття його квартири, надано лише кошторис з орієнтовною вартістю матеріалів та робіт від 26 квітня 2023 року на загальну суму 31210 грн (а.с. 7). Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (зять позивача), який був присутній 19 квітня 2026 року в приміщенні квартир АДРЕСА_1 , зробив наявні у матеріалах справи фотознімки повідомив суд, що станом на день проведення судового засідання ремонті роботи у квартирі не проводилися.
Клопотання про проведення у справі експертизи з метою встановлення причин залиття належної позивачу квартири, розміру завданих йому збитків від сторін не надходило.
За встановлених судом обставин недоведеності позовних вимог, у задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири необхідно відмовити.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири до задоволення не підлягає, сплачений позивачем судовий збір слід залишити за позивачем.
У свою чергу з позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 1816 грн 80 коп у відшкодування судового збору, сплаченого ним за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
На підставі п. 3 ч. 2 ст. 11, ст. 16, ч. 1, 2, 3 ст. 22, ст.ст. 319, 322, 166, 167 ЦК України, п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2025 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 1816 грн 80 коп – на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених ним за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач      Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М. 

Хилевич С.В.