УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2605/26 Головуючий у 1-й інст. Мороко С. В. 
Номер провадження №33/4805/990/26
Категорія ст.124 КУпАП  Доповідач Костюкович С. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Костюкович С.І., з участю секретаря судового засідання Колодяжного О.В., представника ОСОБА_1 – адвоката Олянюк В.Л. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомир апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2026 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу,

встановив:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2026 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Згідно постанови місцевого суду 03.04.2026 о 08 год. 15 хв. на 218 км + 300м. автодороги М-21 поблизу с. Хмельове Бердичівського району, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем SUZUKI NEW SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем КІА, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, надав неправильну оцінку доказів.
Зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася через наявність вибоїни на проїзній частині, а її маневр був вимушеним для уникнення пошкодження автомобіля та здійснювався на мінімальній швидкості.
Посилається на те, що саме маневр водія автомобіля KIA, який здійснював обгін, був безпосередньою причиною зіткнення автомобілів. 
Доводить, що не порушувала вимоги пунктів 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху, оскільки рухалася у своїй смузі та не виїжджала на зустрічну.
Також зазначає, що суд першої інстанції застосував вибірковий підхід до оцінки доказів, безпідставно відхилив її пояснення та не врахував, що наявність значної вибоїни на дорозі, яка підтверджена актом обстеження, виключає її вину, оскільки це не відповідає нормам безпеки.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , яка і подала апеляційну скаргу, в судове засідання не прибула.
Відповідно до змісту телефонограми від 12.05.2026, складеної секретарем судового засідання, а також згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» вх.№8490/26 ОСОБА_3 повідомлена про місце, дату і час апеляційного розгляду поданої нею апеляційної скарги.
Заяв та клопотань від ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи до початку апеляційного розгляду суду не надано.
Відповідно до змісту іншої телефонограми, складеної секретарем судового засідання в день апеляційного розгляду (25.05.2025), апеляційний суд повторно повідомив ОСОБА_2 про місце, дату та час апеляційного розгляду її апеляційної скарги, ОСОБА_2 прийняла повідомлення особисто, просила проводити судовий розгляд за її відсутності. 
Представник ОСОБА_1 – адвокат Олянюк В.Л. вважав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 ,
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. За змістом ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, не є обов`язковою.
За таких обставин та з метою розгляду справи в розумні строки, враховуючи належне повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце апеляційного розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про здійснення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Олянюк В.Л., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом першої інстанції доказів.
Суд першої інстанції обгрунтовано визнав ОСОБА_2 винуватою в інкримінованому їй правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, оскільки це підтверджується безпосередньо дослідженими та перевіреними судом першої інстанції доказами, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №630747 від 03.04.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.04.2026;
- письмовими поясненнями від 03.04.2026 ОСОБА_2 , де вона зазначала, що 03.04.2026 на трасі Житомир-Вінниця на швидкості 10 км/год переїжджала перешкоду на дорозі у вигляді великої ями. При повільному з`їзді в яму відчула, що зліва в її авто в`їхав автомобіль марки КІА, білого кольору, який намагався здійснити обгін по зустрічній смузі, її авто постійно перебувало в правій смузі. Відчувши удар, вона зупинила автомобіль. Автомобіль КІА теж зупинився, викликали поліцію;
- письмовими поясненнями від 03.04.2026 ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що 03.04.2026 рухався зі сторони м. Житомира в напрямку м.Вінниця. В дозволеному місці вийшов на обгін автомобіля SUZUKI. Коли авто зрівнялися, водійка SUZUKI, об`їжджаючи вибоїну, виїхала на зустрічну смугу, чим спричинила зіткнення з його автомобілем, пошкодивши праву сторону від переднього крила до заднього;
- актом від 03.04.2026 обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та схемою до нього, за яким покриття проїзної частини має вибоїну 6,7м. х 3.5м. х. 0,05м. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам, правилам норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Суд першої інстанції правильно та мотивовано розцінив невизнання вини ОСОБА_2 , як спосіб захисту, обраний з метою уникнення відповідальності, що не спростовує її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Судом в оскарженій постанові на спростування заперечення ОСОБА_2 щодо її винуватості у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди підставно враховано її твердження, що вона рухалася на повороті з обмеженою видимістю та, об`їжджаючи перешкоду, допустила зіткнення з іншим транспортним засобом, який здійснював обгін. 
Апеляційний суд погоджується з мотивами місцевого суду, що за таких встановлених судом обставин вказана дорожня обстановка та наявність транспортного засобу, який розпочав та виконував маневр обгону, ОСОБА_2 враховані не були. 
За змістом п. 12.3 Правил дорожнього руху водій повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. 
Згідно п.10.1. Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
З урахуванням встановленої судом першої інстанції дорожньої обстановки на підставі досліджених і оцінених матеріалів справи, апеляційний суд вважає, ОСОБА_2 перед початком свого маневру у виді об`їзду вибоїни (ями) на дорозі, яка була розташована в межах смуги її руху, зобов`язана була переконатися, що такий її маневр об`їзду буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху.
Згідно схеми місця ДТП (а.с.10) ширина смуги руху автомобільної дороги до дорожньої розмітки 1.5., по якій рухалась ОСОБА_2 автомобілем SUZUKI NEW SX4, становить 3,90 м.
Згідно схеми до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с.13) ширина ями (вибоїни) в межах цієї смуги руху становить 3,5 м.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що вона обїжджала вибоїну.
З урахуванням цих обставин, габаритів автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , апеляційний суд погоджується із врахуванням місцевим судом при прийнятті рішення пояснень ОСОБА_1 , який пояснив, що ОСОБА_2 , об`їжджаючи вибоїну виїхала на зустрічну смугу, оскільки, як вважає суд, об`їзд цієї ями з урахуванням зазначених у схемі місця ДТП та схемі до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі замірів, в межах своєї смуги руху до дорожньої розмітки 1.5. об`єктивно неможливий.
Підсумовуючи наведене, суд відхиляє апеляційні доводи про причину ДТП через наявність вибоїни на проїзній частині, оскільки вимушеність маневру по об`їзду перешкоди для руху у виді вибоїни (ями) не відміняло обов`язку водія дотримуватись вищезазначених норм Правил дорожнього руху, а саме щодо дотримання безпечного інтервалу при об`їзді перешкоди, необхідністю переконатися перед початком маневру, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а у випадку неможливості це забезпечити – виконати вимоги пункту 12.3 ПДР, а саме негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
За таких обставин суд не погоджується із доводами апеляційної скарги про наведену в ній безпосередню причиною зіткнення автомобілів та вважає, що порушення Правил дорожнього руху, як те вказав суд першої інстанції, мало місце.
Та обставина, що суд першої інстанції маючи у матеріалах справи суперечливі докази (протилежні пояснення двох учасників ДТП), оцінивши їх в сукупності, прийшов до тих висновків, які він вказав у постанові, не свідчить про вибірковий підхід до оцінки доказів.
За встановлених місцевим судом обставин, оцінки ним доказів в сукупності, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд не погоджується із твердженням апелянта про те, що вибоїна на дорозі, яка підтверджена актом обстеження, виключає її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2026 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя        С.І. Костюкович