Справа № 521/3866/26
Номер провадження № 2/521/4269/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді Ганошенка С.А.,
при секретарі судового засідання – Папінян В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні у залі суду м. Одеса справу за цивільним позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач 16.03.2026 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання.
Позивач зазначив, що КП «Теплопостачання міста Одеси» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Одесі, у тому числі надає послуги з централізованого опалення в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Для проведення розрахунків в КП «Теплопостачання міста Одеси» за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог законодавства споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку - води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки платіжної квитанції тощо).
Чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла.
Позивач зазначив, що він забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає відповідач та є фактичним споживачем послуг з теплопостачання, що надає КП «Теплопостачання міста Одеси», і тому, як споживач зобов`язана щомісячно вносити плату за надані послуги згідно зі встановленим тарифом, що розраховується на 12 місяців. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання і має заборгованість за послуги з теплопостачання.
Станом на 01.01.2026 року у відповідача перед КП «Теплопостачання міста Одеси» існує заборгованість, яка складає 46911,60 грн., що свідчить про невиконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих послуг та порушення прав КП «Теплопостачання міста Одеси».
Відповідач у добровільному порядку плату за послуги теплопостачання не вносить.
З огляду на те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі, то відповідач зобов`язаний сплатити останньому заборгованість за користування наданими КП «Теплопостачання міста Одеси» послугами.
Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за теплову енергію в розмірі 46911,60 грн. та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328,00 грн.
Ухвалою суду від 17.03.2026 року було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позивача про судовий розгляд справи було повідомлено шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем його проживання.
Відповідача про судовий розгляд справи було повідомлено шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем її проживання, яка була вручена 03.04.2026 року, про що на адресу суду 06.04.2026 року надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу суду через канцелярію суду 01.05.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, і що заборгованості перед позивачем не має, та послугами не користувалась, обгрунтовуючи свої заперечення наступним.
Позивач зазначає, що власницею квартири АДРЕСА_2 , вона стала 07.06.2024 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №77246729 від 07.06.2024 року. До зазначеної дати остання не була власником вказаної квартири, та не користувалась послугами позивача. Тому, вважає що обов`язок у неї зі сплати житлово-комунальних послуг виникає лише з моменту набуття права власності, з 07.06.2024 року.
Від представника позивача КП «Теплопостачання міста Одеси» Омельченко О.В. через підсистему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення у справі, у яких остання заперечує проти відзиву, обгрунтовуючи наступним.
Прийнявши спадщину (квартиру АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 разом із майновими правами прийняла на себе і обов`язки спадкодавця, у тому числі борг перед КП «Теплопостачання міста Одеси», який сформувався до 07.06.2024 року.
ОСОБА_1 не надала суду жодних контррозрахунків або доказів, які б спростовували суму нарахувань, здійснену позивачем.
Тому, просить суд позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання задовольнити в повному обсязі.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на те, що розгляд даної справи здійснений у спрощеному провадженні без виклику учасників, підстави для проведення заочного розгляду справи відсутні. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» є юридичною особою, діє на підставі Статуту та на підставі ліцензії виробляє, транспортує та постачає теплову енергію населенню, організаціям та підприємствам всіх форм власності у м. Одеса.
Відповідно то витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
КП «Теплопостачання міста Одеси» є стратегічним об`єктом інфраструктури та здійснює нарахування за тарифами, встановленими уповноваженими державними органами. Підприємство не має впливу на порядок ціноутворення, що робить претензії відповідача безпідставними.
Згідно із відповіддю №2467615 від 17.03.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.11.1974 року.
Згідно із відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2840698 від 04.06.2026 року відповідач є власником трикімнатної квартири, площею 53 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , з 07.06.2024 року, що підтверджується також Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.06.2024 року, виданого 07.06.2024 року державним нотаріусом приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Третьяковою О.М.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2024 року, виданого 07.06.2024 року державним нотаріусом приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Третьяковою О.М. спадкодавцем виступає покійний батько відповідачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , якому належала  (одна четверта) частки трикімнатної квартири, площею 53 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 24.11.1997 року згідно з розпорядженням від 24.11.1997 року №102383, зареєстровано і записаному реєстрову книгу за №6-7341, право власності на яку зареєстровано Одеським МБТІ та реєстрації об`єктів нерухомості 27.01.1998 року за реєстровим №546 у реєстровій книзі 83 пр.стр. 79, а 1/8 (одна восьма) частка належала його дружині - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 24.11.1997 року згідно з розпорядженням від 24.11.1997 року №102383, зареєстровано і записаному реєстрову книгу за №6-7341 право власності на яку зареєстровано Одеським МБТІ та реєстрації об`єктів нерухомості 27.01.1998 року за реєстровим №546 у реєстровій книзі 83 пр.стр. 79, спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.06.2024 року, виданого 07.06.2024 року державним нотаріусом приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Третьяковою О.М.
Отже суд критично ставиться до аргументів та доводів відповідача, що позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» є безпідставними та необгрунтованими, а відповідач перед позивачем немає заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з підстав що до 07.06.2024 року не була власником вказаної квартири, виходячи з наступного.
Частиною 1,2 ст. 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України, п. 1-5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:1)особисті немайнові права;2)право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;3)право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4)права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу Відповідно до частини 1-3 статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців дня коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Отже, з матеріалів справи вбачається що відповідачем не надано доказів щодо повідомлення позивача про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині
Також, судом встановлено що згідно із відповіддю №2467615 від 17.03.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.11.1974 року.
Згідно з ч. З ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже суд погоджується з доводами позивача та розрахунком, який був наданий до позовної заяви позивачем.
Суд також враховує, що відповідач не надав суду доказів того, що послуги з централізованого опалення за вказаною адресою надавала інша юридична особа, або що такі послуги не надавалися взагалі як до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , так і безпосередньо до квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться у цьому ж будинку.
При цьому, відповідач за спірний період листопада 2021 року по грудень 2025 року не звертався до КП «Теплопостачання міста Одеси», як до надавача комунальних послуг, із заявою (повідомленням) про не проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , про бажання припинити отримання послуг (як повністю так і на певний період) тощо.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Отже, суд дійшов висновку про те, що прийнявши спадщину, відповідач набула право власності на квартиру, успадкувавши права та обов`язки спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.06.2024 року, виданого 07.06.2024 року державним нотаріусом приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Третьяковою О.М. 
Тому незалежно від того, чи отримано спадкоємцем свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив він реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно, він зобов`язаний належним чином його утримувати.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно зі статтею 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України «Про житлово-комунальні послуги), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, які їм надавалися. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Така позиція суду узгоджується з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 552/1527/16-ц від 23.05.2018.
Разом з тим, між сторонами існують договірні відносини, що підтверджується наявним особовим рахунком відповідача.
Отже відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, що надає КП «Теплопостачання міста Одеси» в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , і як споживач зобов`язана була щомісячно вносити плату за надані послуги згідно зі встановленим тарифом, що розраховується на 12 місяців. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання і має заборгованість за послуги з теплопостачання. Заборгованість утворена з 01.11.2021 року станом на 01.01.2026 року, тобто в період проживання там як спадкодавця, так і набуття права власності на квартиру відповідачем.
Відповідно до реєстру нарахування і оплати абонента за вказаною адресою (особовий рахунок 
№ НОМЕР_1 ) заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2026 року становить у розмірі 46911,60 грн.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Так, суд виходить з того, що в силу вищевикладених вимог чинного законодавства споживачем житлово-комунальних послуг є власник квартири або особа, яка користується квартирою зі згоди власника і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Це кореспондується з обов`язком власника утримувати своє майно.
У зв`язку з цим суд відхиляє доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що вона не була власником квартири за вказаною адресою і відповідно не користувалась вказаними послугами.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка визначає терміни, які вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Аналіз змісту цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08 жовтня 1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до вимог п. 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії від 21 серпня 2019 року послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відсутність договору на надання послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі. Адже, позивач не може самостійно припинити надавати послуги відповідачу з теплопостачання з тієї причини, що відключення квартири відповідача від системи теплопостачання неможливе без проникнення в саму квартиру.
Указана позиція повністю співпадає з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 21 квітня 2020 у справі № 910/7968/19.
Отже, оскільки відповідач споживала теплову енергію і нею не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог позивача в цій частині, в добровільному порядку, в повному обсязі не сплатила її вартість, то позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір у справі складає 3328,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 527 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про житлові комунальні послуги», ст. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (Код ЄДРПОУ 34674102, місцезнаходження: 65029, Одеса, вул. Балківська,1-Б) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 46911,60 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (Код ЄДРПОУ 34674102, місцезнаходження: 65029, Одеса, вул. Балківська,1-Б) судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 04.06.2026 року.

СУДДЯ      Сергій ГАНОШЕНКО