Справа№464/2263/26 
пр.№ 3/464/1003/26 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2026 року        м.Львів
Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУАП  стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 ; зі слів проживаючого по АДРЕСА_3 ,  

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 27 березня 2026 року о 04:29 год на вул.Стрийська,45А в м.Львові повторно протягом року керував автомобілем «БМВ 745» д.н. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУАП.
До такого висновку суддя дійшов з огляду на наступне. 
У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
За диспозицією ч.5 ст.126 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а приписами ч.2 ст.126 КУАП заборонено керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001року за № 1306 (із змінами та доповненнями) відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
У силу приписів ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. 
Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії – п.2.1а Правил дорожнього руху України. 
Порушення ОСОБА_1 вимог п.2.1а ПДР України та доведеність вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУАП, стверджується наданими органами поліції та безпосередньо дослідженими суддею в порядку КУАП доказами у відповідності до ст.251 КУАП: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 625179 від 27.03.2026, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; відеозаписом з місця події з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, де зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем без посвідчення водія, останнім такий факт визнано та повідомлено працівникам поліції про те, що не отримував прав водія; довідкою Управління патрульної поліції у Львівській області, згідно з якою за даними інформаційного порталу Національної поліції України підсистеми «Пошук посвідчення водія» посвідчення водія правопорушника серії НОМЕР_3 знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання; довідкою про притягнення ОСОБА_1 17.03.2026 ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області до адміністартивної відповдідальності за ч.2 ст.126 КУАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн; рапортом працівника поліції з викладенням хронології події порушення.
Підсумовуючи наведене, перелічені докази, за відсутності підстав сумніву в достовірності таких, є належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновку вчинення правопорушення та вини у цьому правопорушника. Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУАП та доводили протилежне, відсутні.
Доводів та доказів, які б були предметом дослідження у суді, правопорушник не надав, до суду на розгляд справи неодноразово викликався, проте не з`явився, причини неявки не повідомив та від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, явку захисника для представлення інтересів не забезпечено. Повістки надсилались за місцем проживання (перебування) та реєстрацій рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. За наявними рекомендованими повідомленнями, повернутими до суду без вручення з підстави - «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п.99-1 Правил поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року за № 270 (з наступними змінами), правопорушник є належно повідомленим про розгляд справи.
Додатково правопорушник повідомлявся за місцем реєстрації місця проживання за даними Єдиного державного демографічного реєстру, який функціонує у відповідності Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
Інші засоби зв`язку у матеріалах справи відсутні.
Для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ функціонує офіційний вебпортал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, відомості про дату та час розгляду такої.
З урахуванням, що судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, виходячи із положень ч.1 ст.268 КУАП, суддя вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, явка у даній категорії справ не є обов`язковою. Суддя оцінює таку поведінку правопорушника як небажання особисто приймати участі при розгляді справи у суді, оскільки з часу складення протоколу про адміністративне правопорушення, про що було достовірно відомо, жодним чином не цікавився станом слухання справи.
Відтак за вчинене порушник підлягає адміністративній відповідальності. Санкція ч.5 ст.126 КУАП якої є безальтернативною, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Беручи до уваги наведене, на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в максимальному строці. 
До такого висновку суддя дійшов з урахуванням постанови Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, якою установлено можливість позбавляти права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Щодо додаткового адміністративного стягнення, то суддя враховує наступне. Як регламентовано, ст.28 КУАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилучення за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові, з відрахуванням витрат на реалізацію вилученого предмета. Ця норма не містять імперативної вимоги, щоб транспортний засіб перебував у приватній власності порушника. Унаслідок оплатного вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, його власник отримує грошову компенсацію, що не порушує принципу «пропорційності втручання в право власності» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
До того ж у ч.ч.4, 5 ст.319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує і не може бути використана на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник речі повинен нести ризик передання його у володіння чи користування іншій особі, яка своєю недобросовісною поведінкою може спричинити йому негативні наслідки, у тому числі й позбавити права власності.
З огляду на неодноразовий систематичний ступінь суспільної небезпечності вчинених діянь з використанням джерела підвищеної небезпеки, грубе порушення правил дорожнього руху, що є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, адже правопорушник продовжує керувати транспортним засобом, не маючи на це законних прав, доцільним та дієвим застосувати оплатне вилучення транспортного засобу. Перешкод для такого не встановлено.
Оскільки на правопорушника накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з нього на користь держави підлягає до стягнення судовий збір. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.221, 251, 252, 283, 284 КУАП, 

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років з оплатим вилученням транспортного засобу «БМВ» д.н. НОМЕР_2 . 
Стягнути з ОСОБА_1 665,60 грн судового збору на користь держави.
Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 268999980313040149000013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, код ЄДРПОУ 38008294).
Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795).
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя      Олена ТІМЧЕНКО