Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2026  	Справа №607/15669/25 Провадження №2/607/1539/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 45855,00 грн відшкодування матеріальної шкоди та 50000,00 грн моральної шкоди, завданих залиттям квартири.
В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . 09.03.2025 у вказаній квартирі трапилося залиття через систему каналізації, внаслідок самовільного встановлення штирів в каналізаційному стояку на 1 поверсі в квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку.
Внаслідок затоплення квартири позивача пошкоджено паркет площею 6,072 м.кв. в коридорі, паркет площею 3,96 м.кв. в кімнаті, просякли каналізаційними нечистотами двері в туалет площею 0,12 м.кв., виникла необхідність заміни килимів в туалеті площею 0,56 кв.м. та ванній кімнаті площею 0,64 кв.м., в коридорі 5 кв.м. 
Вказане підтверджується актом про залиття від 10.03.2025, що затверджений головою правління ОСББ «Р. Купчинського 9». Відповідно до вказаного акта ремонт пошкодженого майна слід провести за рахунок власника квартири АДРЕСА_3 . Факт затоплення також підтверджується листом КП ТМР «Тернопільводоканал» від 19.03.2025. Зі змісту акта вбачається, що аварійна ситуація є прямим наслідком протиправних дій власника квартири АДРЕСА_3 , а саме внаслідок самовільного встановлення ним штирів у каналізаційному стояку. Вказане неодноразово створювало аварійну ситуацію, зокрема аналогічний випадок трапився 08.06.2023, що підтверджується актом про залиття від 08.06.2023, що затверджений головою правління ОСББ «Р. Купчинського 9».
Власницею квартири АДРЕСА_3 є відповідачка ОСОБА_2 .
Згідно із висновками оцінювача ОСОБА_3 від 28.03.2025, матеріальний збиток заподіяний власнику квартири АДРЕСА_1 становить: 41098,00 грн (шкода квартирі) та 4757,00 грн (пошкодження рухомих речей).
Внаслідок затоплення квартири позивачки, що сталося з вини відповідачки, позивачка зазнала негативних емоцій, переживань з приводу пошкодження належного їй нерухомого майна, чим також порушено її звичний спосіб життя та виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків завданої шкоди. Позивачка оцінює розмір завданої їй моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.
У судових засіданнях, у тому числі 25.06.2026, представник позивача Дячук С.І. позов підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, в тому числі 25.06.2026, не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомила. А тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10:00 год. 30.06.2026.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.
Згідно з реєстраційним посвідченням, яке видане 06.03.1992 Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві особистої власності за ОСОБА_1 .
Відповідно до технічного паспорту виготовленого у 1992 році, квартира АДРЕСА_4 .
Квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №437212026 від 28.07.2025.
Відповідно до акта, складеного 08.06.2023 комісією у складі голови правління ОСББ «Р.Купчинського, 9» Куцло В.С., мешканки квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_4 , мешканки квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_5 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 (акт не підписав), 08.06.2023 в будинку АДРЕСА_7 трапилось залиття через систему каналізації внаслідок самовільного встановлення штирів в каналізаційний стояк в квартирі АДРЕСА_2 . Каналізаційними стоками залито паркет в коридорі квартири АДРЕСА_8 площею 5,4 кв.м. Висновки і рекомендації комісії: демонтувати штирі силами квартири АДРЕСА_2 . Відшкодувати шкоду заподіяну квартирі АДРЕСА_8 .
Відповідно до акта складеного 10.03.2025 комісією у складі голови правління ОСББ «Р.Купчинського, 9» Куцло В.С., мешканки квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_4 , мешканки квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_5 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 (акт не підписав), 09.03.2025 в будинку АДРЕСА_7 трапилось залиття через систему каналізації внаслідок самовільного встановлення штирів в каналізаційний стояк в квартирі АДРЕСА_2 . Каналізаційними стоками залито: паркет в коридорі квартири АДРЕСА_8 площею 6,072 кв.м, паркет в дитячій кімнаті 3,96 кв.м, просякли каналізаційними нечистотами двері в туалет площею 0,12 кв.м, необхідність заміни килимів в туалеті площею 0,56 кв.м, необхідність заміни килимів у ванній кімнаті площею 0,64 кв.м, необхідність заміни килимів в коридорі площею 5 кв.м. Висновки і рекомендації комісії: демонтувати штирі силами квартири АДРЕСА_2 . Відшкодувати шкоду заподіяну квартирі АДРЕСА_8 .
Листом №В-1155 від 19.03.2025 КП «Тернопільводоканал» повідомило ОСОБА_7 про те, що 09.03.2025 о 21:57 год. надійшло звернення від мешканця квартири АДРЕСА_1 про витік каналізації у квартирі. Працівниками аварійної служби КП «Тернопільводоканал» аварійну ситуацію за зазначеною адресою було усунено шляхом прочищення внутрішньобудинкової каналізаційної мережі.
Відповідно до звіту №67 від 28.03.2025 про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику трикімнатної квартири АДРЕСА_8 , що належить фізичній особі ОСОБА_1 , ринкова вартість матеріального збитку об`єкта оцінки 41098,00 грн.
Відповідно до звіту №67 від 28.03.2025 про оцінку майна-рухомих речей в кількості 4 позиції (4 килимки), що належить фізичній особі ОСОБА_1 , ринкова вартість матеріального збитку об`єкта оцінки 4757,00 грн.
В судовому засіданні також допитано свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він є головою ОСББ «Купчинського, 9», та підтвердив обставини, викладені в акті про залиття від 10.03.2025. В ході встановлення 10.03.2025 причин залиття було візуально обстежено каналізаційний стояк шляхом застосування ендоскопічної відео камери в середині труби. Виявлено наявність сторонньої решітки (поперечних штирів), яка створює перешкоду для руху каналізаційних стоків вниз по стояку та може спричинити забиття труби, внаслідок чого квартири вище по цьому ж каналізаційному стояку можуть бути затоплені каналізаційними стоками. Розташування цієї решітки (штирів) вказує на те, що встановити їх могли лише мешканці квартири АДРЕСА_2 . Проте, відео надати суду не зміг.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він є сином позивачки, проживає у цій квартирі та підтверджує всі обставини залиття квартири, викладені у позові.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яка є релевантною і до норм нового ЦК України, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №395/1360/15-ц вказується, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України). Водночас, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із статтями 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що залиття належної їй квартири відбулося у зв`язку із неправомірними діями власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 (встановлення перешкоди у каналізаційному стояку).
На підтвердження наявності у відповідача обов`язку із відшкодування шкоди, а саме неправомірних дій та причинного зв`язку між цими діями та шкодою, як складовими елементами делікту, позивач надала суду акт про залиття від 10.03.2025, а також спирається на покази свідків, зокрема голови правління ОСББ «Р.Купчинського, 9» Куцло В.С.
Як вбачається із акту про залиття квартири, він складений за відсутності відповідача чи будь-якої іншої особи, яка проживає у квартирі відповідача, і не містить вказівок про те, чи було ознайомлено її (їх) із вказаним документом. З актом ознайомлений лише мешканець квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_9 .
В акті є примітка про те, що представники квартири АДРЕСА_2 відмовилися підписувати акт затоплення, але хто саме відмовився не вказано. Також в акті не йдеться про те, що мешканці квартири АДРЕСА_2 відмовились надати комісії до неї доступ, з метою обстеження на предмет виявлення причин затоплення квартири АДРЕСА_8 , яка знаходиться над ними.
В акті зазначено, що залиття відбулось внаслідок самовільного встановлення штирів в каналізаційний стояк в квартирі АДРЕСА_2 . Однак, яким чином комісія дійшла до цього висновку в акті не вказано. Не згадується ні про вхід комісії до квартири АДРЕСА_2 , ні про відео обстеження каналізаційного стояка. Суд звертає увагу на те, що згаданий в акті член комісії слюсар-сантехнік ОСОБА_6 акт не підписав.
Окрім цього, з огляду на покази свідка ОСОБА_9 (син позивачки, який мешкає у квартирі АДРЕСА_8 ) про те, що проблеми з каналізацією в їх квартирі тривають вже багато років (точно пригадати не зміг), в акті про залиття не вказано, коли саме, на думку комісії, відбулось самовільне встановлення штирів в каналізаційний стояк (хоча б рік чи інша вказівка на будь-який час). 
Суд звертає увагу на те, що відповіді на усі ці питання могла б надати відповідна судова експертиза. Однак, сторона позивача не надала суду висновку експерта та не просила суд призначити судову експертизу.
Щодо показів свідка ОСОБА_8 , який є головою правління ОСББ «Р.Купчинського, 9», та був у складі комісії про залиття.
Відповідно до статті 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.
Свідок ОСОБА_8 повідомив, що встановлення причини затоплення відбулось на підставі відео обстеження каналізаційної труби із середини, шляхом проникнення відеокамери в трубу із квартири АДРЕСА_8 . На відео було встановлено, що перешкода (штирі) знаходяться на рівні квартири АДРЕСА_2 . З цього зроблено висновок про встановлення цих штирів мешканцями квартири АДРЕСА_2 . 
Однак, як вже наведено вище, повідомивши про джерело своєї обізнаності (відео), свідок не зміг надати суду відеозапису обстеження каналізаційної труби. Також не можливо перевірити покази свідка за допомогою інших наявних у справі доказів. Окрім того, у суду відсутні відомості про те, що свідок є експертом чи іншим фахівцем (спеціалістом) в галузі обстеження внутрішньо будинкових мереж, зокрема каналізаційних труб, виявлення причин затоплення тощо.
Тому акт про залиття квартири №4 від 10.03.2025 та покази свідка ОСОБА_8 , за внутрішнім переконанням суду, не є достатніми та достовірними в розумінні статей 79-80 ЦПК України.
Покази свідка ОСОБА_9 суд оцінює критично, оскільки останній є сином позивачки, та прямо або опосередковано зацікавлений у результаті розгляду справи, а також з цих показів можна лише встановити подію залиття квартири позивачки, однак не причини цього залиття.
Наданий стороною позивача лист КП «Тернопільводоканал» від 19.03.2025 не містить інформації про причини залиття та особу (осіб), причетних до нього.
Акт про залиття від 08.06.2023, який складений комісією у тому ж складі й з таким же текстовим наповненням, як акт від 10.03.2025, у тому числі з відсутністю підпису слюсара-сантехніка ОСОБА_6 , не є належним доказом заподіяння шкоди від залиття квартири, яке відбулось 09.03.2025.
На запитання до свідка ОСОБА_9 чи зверталась його мама чи він до суду про відшкодування збитків, спричинених залиттям 08.06.2023, свідок заперечив.
За таких обставин, суд вважає, що стороною позивача не доведено, що саме неправомірні дії (бездіяльність) відповідача спричинили як майнову, так і моральну шкоду позивачу, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіяною позивачу шкодою.
З огляду на викладене вище, у задоволенні позову про стягнення майнової та моральної шкоди слід відмовити.
Так як у задоволенні позову відмовлено, відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись статтями 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 281, 282, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 , місце проживання – АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , місце проживання – АДРЕСА_9 .

Рішення складено та підписано 30.06.2026.

Головуючий суддя    	П. Я. Стельмащук