ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25593/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: судді-доповідача Кальника В.В.,
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі 
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 в адміністративній справі №160/25593/25 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОАЛЬЯНС» 
до  Державної служби України з безпеки на транспорті 
про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОАЛЬЯНС» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач, з урахуванням уточненого позову, просив суд визнати протиправним та скасувати повністю, складену Державною службою України з безпеки на транспорті Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області постанову №007882 від 20.08.2025, про застосування адміністративно-господарського штрафу стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОАЛЬЯНС».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2025 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 007882 до позивача у сумі 17 000 гривень, враховуючи те, що ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» 21.07.2025 о 13 год. 40 хв. в Дніпропетровській області, с.м.т. Губиниха, а/д Т 04-13 допущено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статтею 60 Закону №2344-ІІІ. Так, 21.07.2025 посадова особа відповідача під час проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, зупинивши водія позивача – ОСОБА_1 та вимагала від нього надати товарно-транспортну накладну на вантаж, який він перевозив. ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» зазначено, що під час збирання врожаю підприємство не виписує товарно-транспортні накладні, а виписує путівку на вивіз продукції з поля, яку надано до перевірки водієм. Під час розгляду справи про порушення виявленого під час рейдової перевірки, за участю представника підприємства надані пояснення та письмові докази, залучені до матеріалів справи: наказ №158 від 02.07.2025 про початок збирання врожаю зернових культур у 2025 році, маршрут перевезення продукції з полів ТОВ «АГРОАЛЬЯНС», путівка №3 на вивіз продукції з поля, подорожній лист № 1945 вантажного автомобіля від 21.07.2025 та доповідна водія ОСОБА_1 . З путівки на вивіз продукції з поля вбачається, що вона виписана ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» комбайнер – ОСОБА_2 , комбайн, збиральна машина ДжонДір, продукція – озима пшениця, № поля (клітинки) – 18, автомашина КАМАЗ 65-33, водій – ОСОБА_1 , вага брутто – 23 180 кг; вага тари – 10 880 кг; вага нетто – 12 300 кг; вагар: з 13.12 -13.40. Подорожній лист № 1945 посвідчує подальше перевезення зерна пшениці. 
Окремо, позивачем у позові зауважено, що правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачають, що ТТН повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах, тобто коли є послуга перевезення вантажу. Звернуто увагу, що він перевозив власне зерно пшениці для власного використання і не підпадає під дію Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники. 
Отже, на думку ТОВ «АГРОАЛЬЯНС», позивачем та водієм дотримані вимоги законодавства, що підтверджує відсутність порушення з боку позивача статті 48 Закону №2344-ІІІ, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню як така, що винесена протиправно.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті №007882 від 20.08.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОАЛЬЯНС».
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОАЛЬЯНС» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Позиція Укртрансбезпеки зводиться до наступного: ТТН є єдиним та обов`язковим документом для внутрішніх вантажних перевезень, крім виняткових випадків, чітко врегульованих спеціальними законами (наприклад, міжнародні перевезення за CMR). Внутрішньогосподарська «путівка» не замінює ТТН. Надана під час перевірки водієм «путівка на вивіз продукції № 3» не містила обов`язкових реквізитів, зокрема - маси вантажу, що унеможливлює ідентифікацію параметрів перевезення. Скаржник вважає, що всі документи мають бути наявні у водія безпосередньо в момент зупинки. Надання додаткових документів (наказів, довідок) до суду згодом не спростовує факт їх відсутності під час рейдової перевірки на дорозі.
Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їм належну правову оцінку.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.07.2025 посадовою особою Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) на а/д Т04-13, с.м.т. Губиниха. При проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено транспортний засіб марки КАМАЗ вантажний, номерний знак НОМЕР_1 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання внутрішніх перевезень вантажів.
Під час перевірки транспортного засобу виявлено порушення статті 48 Закону №2344-ІІІ, а саме, відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ (перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ), про що складено акт 21.07.2025 №007306 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Пояснення водія про причини порушення: водій від підпису та пояснень відмовився.
20.08.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарських санкцій №007882, з якої випливає, що ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» допущено порушення статті 48 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, що підтверджується актом від 21.07.2025 №007306 та постановлено стягнути з ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час рейдової перевірки водієм було надано путівку на вивіз продукції, яка містила всі істотні відомості про вантаж, транспортний засіб та водія, що свідчить про наявність визначеного законом іншого документа на вантаж та, як наслідок, виключає склад правопорушення.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом № 2344-III.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною дванадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до частин чотирнадцятої та сімнадцятої статті 6 Закону № 2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі також - Порядок № 1567, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що в ході проведення перевірки уповноваженими особами відповідача було зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, а саме, відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ (перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ).
20.08.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарських санкцій №007882, з якої випливає, що ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» допущено порушення статті 48 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, що підтверджується актом від 21.07.2025 №007306 та постановлено стягнути з ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.
Також, судом встановлено, що при проведенні перевірки водієм було надано путівку на вивіз продукції №3 від 21.07.2025, за формою, затвердженою наказом Мінсільгоспу СРСР від 24.11.1972 № 269-2, де зазначено ПІБ комбайнера, тип комбайну, продукція – озима пшениця, № поля (клітинки) – 18, автомашина КАМАЗ 65-33, водій – ОСОБА_1 , вага брутто – 23 180 кг; вага тари – 10 880 кг; вага нетто – 12 300 кг; вагар: з 13.12 -13.40. Також у путівці містяться підписи уповноважених осіб.
Матеріали справи також містять копію подорожнього листа № 1945, що посвідчує подальше перевезення зерна пшениці та копію наказу ТОВ «АГРОАЛЬЯНС» від 02.07.2025 №158 «Про початок збирання врожаю зернових культур у 2025 році».
Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно з частиною першою статті 33 Закону № 2344-ХІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Як передбачено абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ХІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Враховуючи зміст вищевказаних норм, слідує висновок, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.
Таким чином, приписи статті 60 Закону № 2344-III передбачають наявність спеціального суб`єкта відповідальності автомобільного перевізника.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (далі також - Правила № 363).
Згідно з розділом І Правил № 363, перевізник фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не інші особи (власники транспортних засобів, тощо).
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено та не спростовано апелянтом, що дійсно, транспортний засіб, який у спірному випадку підлягав перевірці, належить позивачу.
При цьому, як зазначено позивачем у позові, він перевозив власне зерно пшениці для власного використання, а тому не підпадає під дію Закону України «Про автомобільний транспорт». 
Верховний Суд у постанові від 22.02.2023 року у справі № 240/22448/20 вказав, що автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.
Тому автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб. Визначити автомобільного перевізника можна на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу.
В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови та накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу слугували висновки відповідача про відсутність у водія під час здійснення перевезення вантажу товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.
Згідно із підпунктом 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі також - Правила № 363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Закон 23-44-ІІІ не визначає єдиного документа, яким у спірних правовідносинах має підтверджуватися статус перевізника.
Зі змісту наведених у статті 1 і статті 33 Закону № 2344-ІІІ визначень понять «автомобільний перевізник», «послуга з перевезення пасажирів чи вантажів» випливає, що перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами відбувається на договірних умовах із замовником, а тому за загальним правилом наявність в особи відповідного статусу може визначатися на підставі договору, або інших документів, які підтверджують здійснення перевезення вантажів на договірних умовах.
У статті 50 Закону № 2344-ІІІ визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Згідно з підпунктом 11.1 Правил 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Відповідно до статті 1 Закону № 2344-ІІІ, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
З наведеного слідує, що товарно-транспортна накладна є документом, який складається з метою оформлення перевезень вантажів відповідно до укладеного договору і використовується для проведення остаточних розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявність товарно-транспортної накладної є обов`язковою у випадку здійснення перевезень на договірних умовах. У випадку ж здійснення перевезення для власних потреб - остання не підлягає обов`язковому оформленню.
Як наслідок, факт перевезення вантажу для власних потреб автомобілем, що належить позивачу, не може бути підставою для притягнення власника такого автомобіля до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки контролюючий орган не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення вантажу на договірних умовах із замовником послуги за плату, а відтак, був автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ, який зобов`язаний був надати контролюючому органу товарно-транспортну накладну.
Колегія суддів також враховує, що стаття 48 Закону №2344-III передбачає альтернативу необхідних водію документів - товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.
Суд зазначає, що, констатуючи факт порушення позивачем статті 48 Закону №2344-III в частині ненадання товарно-транспортної накладної, відповідач протиправно не врахував надання водієм іншого визначеного законодавством документа на вантаж.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті під час проведення перевірки застосовано формальний підхід до встановлення можливості ідентифікувати автомобільного перевізника, а також не взято до уваги наданий позивачем інший визначений законодавством документ на вантаж, як наслідок, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з ч.1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 в адміністративній справі №160/25593/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Кальник 

суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов