УХВАЛА

23 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 136/970/14
провадження № 61-4553ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно.
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року у складі судді Кривенка Д. Т. позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення № 7 (телятник) (літ. «А», загальною площею 1 578,9 кв. м, що складається з приміщення телятника «1-1», площею 1 564 кв. м, комори «1-2», площею 6,0 кв. м, комори «1-3», площею 8,8 кв. м,), 1976 року побудови, що розташований у АДРЕСА_1 , вартістю 106 962,34 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, у листопаді 2024 року звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року.
Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року у вказаній цивільній справі та роз`яснено учасникам справи подати відзив 
на апеляційну скаргу.
Ініційовано відновлення Липовецьким районним судом Вінницької області втраченого (знищеного) провадження у цивільній справі № 136/970/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі № 136/970/14-ц для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 03 січня 2025 року залучено як правонаступника відповідача Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області Турбівську селищну раду Вінницького району Вінницької області.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 13 січня 2025 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження у справі № 136/970/14-ц.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року скасовано, справу направлено на новий розгляд 
до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 грудня 2025 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року залишено без руху 
та надано заявнику строк для подання заяви про поновлення строку, вказавши інші підстави для його поновлення, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали, заявнику буде відмовлено 
у відкритті апеляційного провадження.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року відмовлено 
ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі 
у розгляді справи ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року у справі № 136/970/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно.
05 квітня 2026 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано заявнику надати суду належні докази 
в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, та докази сплати судового збору 
за подання касаційної скарги у цій справі.
На виконання вимог ухвалу суду, ОСОБА_1 направив на адресу суду матеріали на усунення недоліків, до яких додав заяву про усунення недоліків та докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.
У заяві про усунення недоліків заявник повторно зазначає, що копію ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року він отримав 16 лютого 
2026 року. На підтвердження чого суду надано відповідні докази, зокрема ксерокопію супровідного листа Вінницького апеляційного суду від 09 січня 
2026 року про направлення ОСОБА_1 копії ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року, на якій міститься рукописна розписка про отримання копії оскаржуваної ухвали 16 лютого 2026 року. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку 
на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів 
з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Наведені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року не дають достатніх підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.
За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень загальний доступ 
до оскаржуваної ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року забезпечено 12 січня 2026 року.
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд його апеляційної скарги на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 травня 2014 року, оскільки 16 грудня 2025 року ознайомлювався з матеріалами справи. Від отримання копії ухвали суду 
від 15 грудня 2025 року про залишення його апеляційної скарги без руху в приміщені суду ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим копію ухвали було направлено поштовим відправленням. 
Копію ухвали суду від 15 грудня 2025 року було також надіслано одержувачу 
ОСОБА_1 до його електронного кабінету. Документ доставлено 16 грудня 
2025 року.
17 грудня 2025 року на адресу суду надійшли заяви ОСОБА_1 про відвід судді Голоти Л. О., у змісті яких він відобразив ухвалу Вінницького апеляційного суду 
від 15 грудня 2025 року, що свідчить про отримання заявником ухвали апеляційного суду від 15 грудня 2025 року та ознайомлення з її змістом. З огляду на викладене, колегія суддів виснувала, що початок відліку десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги слід обраховувати з 17 грудня 2025 року, оскільки 
16 грудня 2025 року ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом ухвали та отримав 
її електронну копію.
До касаційної скарги та до заяви про усунення недоліків касаційної скарги 
ОСОБА_1 додав супровідний лист Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року про направлення на його поштову адресу, яка вказана і у касаційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали від 09 січня 2026 року. Крім того, додатково копія оскаржуваної ухвали направлена заявнику на його електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Таким чином, суд апеляційної інстанції належним чином виконав свій процесуальний обов`язок щодо направлення учасникам справи копії ухваленого рішення.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив про відсутність у нього електронної пошти та про відсутність зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».
Разом з тим, як вбачається з ухвали Вінницького апеляційного суду від 09 січня 
2026 року в ОСОБА_1 наявний електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».
Під час перевірки справи № 136/970/14 в підсистемі «Електронний суд» встановлено, що 10 січня 2026 року до електронного кабінету ОСОБА_1 доставлена ухвала Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року.
За таких обставин суд приходить до висновку про суперечливу поведінку 
ОСОБА_1 щодо зазначення ним дати отримання копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, 
що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 подав 05 квітня 2026 року, більше ніж через два місяці після ухвалення Вінницьким апеляційним судом оскаржуваної ухвали.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду 
на обставини справи.
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу 
чи цивільного обороту.
З практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, 
що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведення заявником поважності причин пропуску процесуального не забезпечувало 
б рівновагу між інтересами сторін спору та правову визначеність у цивільних правовідносинах. Необґрунтоване поновлення процесуальних строків 
на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу правової визначеності.
У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Подібні висновки викладені Європейським судом з прав людини у рішеннях 
від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України», від 18 січня 2005 року у справі «Полтораченко проти України» та від 08 листопада 2005 року у справі «Тімотієвич проти України».
Враховуючи, що ОСОБА_1 у касаційній скарзі та у заяві, яка подана на виконання ухвали Верховного Суду від 23 квітня 2026 року, не зазначив обґрунтованих, незалежних від нього об`єктивних причин пропуску строку звернення з касаційною скаргою на оскаржуване судове рішення, не довів наявності об`єктивних перешкод для звернення з касаційною скаргою протягом тривалого періоду 
з лютого 2026 року до квітня 2026 року, суд касаційної інстанції визнає наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
Оскільки наведені у касаційній скарзі та в заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення підстави для поновлення цього строку 
є неповажними, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.
Керуючись частинами першою, другою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара