П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1071/26
Провадження № 3/348/262/26

18 травня 2026 року  м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Національної асоціації адвокатів України ради адвокатів Київської області, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
У с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 20, 24 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат Авдєєнко А.А. засобами поштового зв`язку звернувся з адвокатським запитом № 17/02/01-2026 до ФОП ОСОБА_1 , який було вручено 07.03.2026. Згідно ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про адвокатську діяльність" керівники підприємств, установ, організацій, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Останнім днем надання відповіді на адвокатський запит було 13.03.2026. Проте, у встановлений законодавством строк адвокат ОСОБА_2 відповіді на адвокатський запит від ФОП ОСОБА_1 не отримав. Тому в діях ФОП ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме - несвоєчасне надання інформації на адвокатський запит.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
Представник ФОП ОСОБА_1 адвокат Сторожук А.Л. надав до суду додаткові пояснення в яких просив справу розглядати без його участі та без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і виклав позицію, що категорично не погоджується із викладеними в протоколі обставинами, та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення з огляду на наступне. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону, адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону, обов`язок надати відповідь покладено виключно на керівників підприємств, установ, організацій. Застосовуючи принцип формально-догматичного тлумачення, слід констатувати, що законодавець вичерпно визначив перелік суб`єктів владних повноважень та юридичних осіб, на яких поширюється обов`язок розглядати адвокатські запити. Фізична особа-підприємець у цьому нормативному переліку відсутня. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону, звернення адвоката з запитом до фізичних осіб можливе виключно за згодою таких фізичних осіб. У матеріалах справи відсутні будь-які докази надання ОСОБА_1 попередньої згоди на отримання та опрацювання адвокатських запитів від адвоката Авдєєнка В.А. або згоди на надання конфіденційної інформації. Адвокат Авдєєнко В.А. витребовував у ФОП ОСОБА_1 копії матеріалів технічної документації із землеустрою. Така документація за своєю природою та змістом містить комплексний масив конфіденційної інформації та персональних даних третіх осіб (замовників, власників суміжних ділянок: паспортні дані, ідентифікаційні коди, копії правовстановлюючих документів). Згідно зі ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» та ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», передача (поширення) таких даних третім особам допускається виключно за наявності чіткої письмової згоди суб`єкта персональних даних. Адвокатом такої згоди до запиту додано не було. Також протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа має право знайомитися з матеріалами, давати пояснення та користуватися правовою допомогою при складанні протоколу. Складання протоколу за відсутності особи допускається лише за наявності беззаперечних доказів її належного повідомлення. Лист-запрошення від РАКО (ШКІ R067128633399) також має сумнівний статус вручення, достовірних доказів його отримання особисто ОСОБА_1 у матеріалах немає. Це є істотним порушенням права на захист, що робить сам протокол недопустимим доказом. Тому просить закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.194 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.97.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. 
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє. 
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції. 
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії КС № 00891 від 16.04.2026, заяву (скаргу) про порушення права адвоката на отримання інформації від 17.03.2026, адвокатський запит № 17/02/01-2026 від 17.02.2026, копію листа ФОП ОСОБА_1 щодо ненадання ним відповіді на адвокатський запит № 0333/0/2.26 від 23.03.2026, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП суд першої інстанції при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 5 ст. 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» обов`язок надання відповіді на адвокатський запит покладається на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, а також керівників підприємств, установ, організацій та громадських об`єднань.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокатський запит було адресовано ФОП ОСОБА_1 .. Водночас фізична особа - підприємець не віднесена законом до переліку суб`єктів, на яких покладено обов`язок надання відповіді на адвокатський запит у розумінні ст. 24 зазначеного Закону. 
Суд враховує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності чітко визначеного законом обов`язку та встановлення факту його порушення. Відсутність прямої норми, яка б покладала на фізичну особу - підприємця обов`язок надавати відповідь на адвокатський запит, виключає можливість розширеного тлумачення таких норм та притягнення особи до відповідальності.
Таким чином, оцінка наявних у справі доказів у їх сукупності не дає підстав для беззаперечного висновку про вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що у діях ФОП ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись ст. 212-3, 247, 251, 280, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області О.Ю. Максименко