Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області 

справа № 215/7846/25
номер провадження 2/215/752/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді  - Дудікова А.В. 
при секретарі   - Болдирєвій А.О.
згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/7846/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив
Описова частина 
У вересні 2025 представник ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернувся до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4588471 від 23.04.2024 у розмірі 41 600 грн, понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 23.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4588471 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили умови договору: відповідно до п.1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 6 500 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 23.04.2024 року по 18.04.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 6 500 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану Банком АТ «ПУМБ».
25.11.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №25/11/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. На дату укладання Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024, строк дії Договору №4588471 від 23.04.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 26.11.2024 року було донараховано відсотки за (143 календарних днів). 6 500 грн * 1,5% = 97,50 грн*143 календарних дні = 13 942,50 грн.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором №4588471 від 23.04.2024 у розмірі 41 600 грн, яка складається з: 6 500 грн - заборгованість за сумою кредиту; 21 157,50 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором та 13 942,50 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем. 
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача 41 600 грн заборгованості за кредитним договором, 2 422,40 грн сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Ухвалою суду від 20.10.2025 справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.11.2025 та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 
10.11.2025 на адресу суду надійшли витребовувані від АТ «ПУМБ» докази.
03.11.2025, 24.11.2025, 16.12.2025 розгляд справи відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача. 
02.01.2026 представник відповідача - ОСОБА_2, через підсистему «Електронний суд» направив до суду заяву про вступ у справу як представника та ознайомлення з матеріалами справи. 
21.01.2026 представник відповідача - ОСОБА_2, через підсистему «Електронний суд» направив до суду відзив на позовну заяву в якому просив суд у задоволенні позову ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» про стягнення з відповідача заборгованості відмовити в повному обсязі, у разі часткового задоволення - застосувати положення ст. 551 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, відмовивши у стягненні відсотків, нарахованих після закінчення строку дії договору (після 30 дня), та зменшити суму до фактично отриманого тіла кредиту. В обгрунтування відзиву зазначав про відсутність доказів укладення кредитного договору (ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»); недоведеність факту перерахування коштів; несправедливості умов договору та «нікчемності» відсоткової ставки; щодо припинення нарахування відсотків після закінчення строку кредитування (30 днів, до 23.05.2024); невідповідність розміру пені та штрафів (ст. 551 ЦК України); відсутність доказів повідомлення про відступлення права вимоги. Також, зазначив, що заперечує проти стягнення витрат на професійну правову допомогу, оскільки вважає цю вимогу надмірною та необгрунтованою. Представник відповідача вважає, що вимоги позивача грунтуються на припущеннях, суперечать практиці Верховного суду щодо обмеження нарахування відсотків поза межами строку договору та порушують норми Закону «Про захист прав споживачів» щодо справедливості умов договору 
22.01.2026 представник позивача через підсистему «Електронний суд» направив до суду відповідь на відзив, який надійшов до суду 23.01.2026. ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» просило суд ухвалити рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги товариства до ОСОБА_1 . Представник позивача зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування позовних вимог, отже є факт самоусунення від процесуальної діяльності із спростування підстав позовних вимог. Відповідно до доказів, залучених до позовної заяви, первісний кредитор направив Новому кредитору лист від 26.11.2024 в якому повідомив про факт повідомлення 26.11.2024 11:32 боржника за договором №4588471, Message Id (s115251185) про відступлення права вимоги. Вдповідач не надав доказів на спростування зазначеного. Також ОСОБА_1 не надав належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора. Позивачем до позовної заяви надано необхідний та достатній обсяг на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора, зокрема, за договором №4588471 від 23.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позивач надав розрахунок заборгованості на умов Договору, відповідач, попри заперечення не надає контр-розрахунок заборгованості. Також зазначає, що відповідачем не надано доказів повного та належного виконання зобов`язань за договором №4588471 від 23.04.2024. Позивачем не заявлялися вимоги про стягнення штрафів, пені та інших додаткових платежів, однак відповідач заперечує проти таких категорій; кошти у межах договору перераховувалися за реквізитами наданими позивальником, доступ до рахунку мають лише два суб`єкта: позичальник, як розпорядник коштів та банк-емітент рахунку.
27.01.2026, розгляд справи відкладено на 10.03.2026, за клопотанням представника відповідача.
05.03.2026 представник відповідача - ОСОБА_2, через підсистему «Електронний суд» направив до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказав, що позивачем:не доведено факт укладення кредитного договору; не доведено факт фактичного перерахування кредитних коштів; неправомірно застосовано надмірну процентну ставку; незаконно здійснювалося нарахування процентів після закінчення строку кредитування; здійснено необґрунтоване завищення розміру заборгованості. 3 огляду на викладене, представник відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі або, принаймні, здійснити власний перерахунок суми заборгованості з урахуванням фактичних обставин справи та принципів справедливості, добросовісності та розумності. Надав контррозрахунок: тіло кредиту: 6 500 грн, проценти за 30 днів: 2 925 грн, загальна сума: 9 425 грн.
05.03.2026 представник позивача через підсистему «Електронний суд» направив до суду клопотання про застосування наслідків не подання відповідачем відзиву. Просив суд постановити ухвалу про повернення особі, яка подала «Додаткові пояснення у справі»; застосувати правові наслідки не подання відповідчем відзиву.
10.03.2026 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 13.04.2026.
07.04.2026 представник позивача через підсистему «Електронний суд» направив до суду клопотання про витребування з АТ «ПУМБ», повторно, інформацію, на виконання ухвали від 20.10.2025 №215/7846/25; накладення на АТ «ПУМБ» штрафу за невиконання ухвали суду від 20.10.2025 про витребування доказів.
13.04.2026 розгляд справи відкладено на 07.05.2026, у зв`язку з відпусткою судді. 
Представник позивача у судове засідання, призначене на 07.05.2026 не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача. 
Відповідач та представник відповідача, у судове засідання призначене на 07.05.2026 не з`явилися. 06.05.2026, представник відповідача - ОСОБА_2, через підсистему «Електронний суд» направив до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника.
Мотивувальна частина
Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права
Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч. 3 ст. 211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст. 247 ЦПК України.
Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Щодо клопотання представника позивача від 05.03.2026 про застосування наслідків не подання відповідачем відзиву та винесення ухвали про повернення особі, яка подала «Додаткові пояснення у справі» про застосування правових наслідків не подання відповідчем відзиву, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст 43 ЦПК України кчасники справи мають право надавати пояснення суду, які виникають під час судового розгляду.
05.03.2026 представник відповідача - ОСОБА_2, через підсистему «Електронний суд» направив до суду додаткові пояснення у справі.
Тобто представником відповідача реалізовано своє право на подання додаткових пояснень у справі, а тому клопотання представника позивача від 05.03.2026 про застосування наслідків не подання відповідачем відзиву та винесення ухвали про повернення особі, яка подала «Додаткові пояснення у справі» про застосування правових наслідків не подання відповідчем відзиву задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання представника від 07.04.2026 про витребування з АТ «ПУМБ», повторно, інформацію, на виконання ухвали від 20.10.2025 №215/7846/25; накладення на АТ «ПУМБ» штрафу за невиконання ухвали суду від 20.10.2025 про витребування доказів суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 10.11.2025 до суду від АТ «ПУМБ» надійшла відповідь №КНО-07.8.5/14745БТ від 31.10.2026 за результатами розгляду ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №215/7846/25 від 20.10.2025, щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Відповідь долучена до матеріалів цивільної справи (а.с.137, 138), а тому у задоволення клопотання представника позивача про витребування з АТ «ПУМБ», повторно, інформацію, на виконання ухвали від 20.10.2025 №215/7846/25; накладення на АТ «ПУМБ» штрафу за невиконання ухвали суду від 20.10.2025, слід відмовити.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 23.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразовий ідентифікатор 87990) укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту 4588471, на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (пункт 1.2 договору) (а.с.21-30).
Сума кредиту (загальний розмір) складає - 6 500 гривень. За взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). 1.3. Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. 
Згідно п.1.4 Договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до п.1.5. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79% річних. 1.6. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 41 600,00 грн. Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору (п.4.1).
Відповідно до п.2.1 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . 2.2. Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 23.04.2024 або 24.04.2024.
Також, відповідачем погоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 за договором про споживчий кредит (а.с.31 з.б.). Відповідачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 17578) був підписаний паспорт споживчого кредиту, у якому вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (а.с.18-20).
Надання кредитних коштів відповідачу у сумі 6 500 грн підтверджується копією листа №1-1912 від 19.12.2024 ТОВ «УПР» в якому зазначено, що ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013 року. Між нашими підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 23.04.2024 15:54:09 на суму 6500,00 (шість тисяч п?ятсот гривень 00 копійок) грн, номер картки НОМЕР_4 , номер транзакції в системі іРау.иа - 379312226, призначення платежу: Зарахування 6500 грн на карту НОМЕР_2 (а.с.37, 71-73).
10.11.2025 до суду від АТ «ПУМБ» надійшла відповідь №КНО-07.8.5/14745БТ від 31.10.2026 в якій зазначено, що в банку на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) була випущена банківська платіжна картка (далі -БПК) НОМЕР_4 до рахунку № НОМЕР_5 у гривні. В результаті аналізу операцій, здійснених по карті НОМЕР_4, яка відкрита на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за 23.04.2024р.-була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 6 500,00 гривень через сервіс іншого банку (а.с. 137).
25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено договір факторингу №25/11/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 74-78).
Згідно Реєстру Боржників до Договору факторингу №25/11/2024 від 25.11.2024, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 по Договору №4588471 від 23.04.2024 в розмірі 30 907,50 грн, з яких: 6 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 157,50 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 60 зв.б.,).
На дату укладення Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024, строк дії Договору №4588471 від 23.04.2024 року не закінчився., а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та  ОСОБА_1 , ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» по Договору №4588471 від 23.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за 143 календарних днів (26.11.2024-17.04.2025) було нараховано відсотки в розмірі 13 942,50 грн за стандартною процентною ставкою 1,5%.
Таким чином, право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі укладеного договору факторингу перейшло до позивача.
Згідно з розрахунками, заборгованість відповідача за договором №4588471 від 23.04.2024 становить 41 600 грн, яка складається з: 6 500 грн - заборгованість за сумою кредиту; 21 157,50 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором та 13 942,50 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем за 143 календарних днів (а.с.32-36, 62-63). 
Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, грошові кошти та відсотки не повертає, чим порушує права позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Зважаючи на викладене, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору №4588471 від 23.04.2024  та отриманням відповідачем кредитних коштів за вищевказаним договором.
Однак, всупереч умовам Договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договорам.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як свідчать матеріали справи, станом на день ухвалення рішення у справі відповідач доказів сплати заборгованості за кредитним договором №4588471 від 23.04.2024, не надав.
Також, відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин щодо видачі кредитних коштів, а саме банківську виписку по рахункам, або довідку з банку про неналежність йому рахунку, на який відбувалось зарахування коштів та неналежність йому вказаного у договорі номеру телефону.
Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №4588471 від 23.04.2024 у розмірі 6 500 грн - підлягають задоволенню.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України, при цьому, волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було усвідомленим і добровільним. Відповідач, укладаючи кредитний договір, мав можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. Крім того, згідно п. 7 паспорту споживчого кредиту, споживач мав право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування», однак, таким правом не скористався.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що у даній справі нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Слід зазначити, що у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
У пункті 5 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» вказано, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Отже, наведене передбачає право суду зменшити розмір заборгованості за тими процентами, які нараховуються як міра відповідальності за неналежне виконання позичальником обов`язку щодо своєчасного повернення отриманих у кредит грошових коштів.
Однак, у спірному випадку позивач вимогу про стягнення процентів, що нараховуються за прострочення виконання грошових зобов`язань не заявляв, а лише просив, окрім тіла кредиту, стягнути проценти за правомірне користування кредитними коштами, у зв`язку з чим суд не погоджується із запереченнями представника відповідача про те, що розмір процентів має бути зменшений.
Крім того, проценти за користування кредитом визначено згідно положень ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.
Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %
Суд зазначає, що відповідно до умов договору, сума кредиту складає 6 500,00 грн, строк кредиту - 360 днів, процентна ставка фіксована у розмірі 1,50 % в день.
З наданих позивачем до суду розрахунків заборгованості видно, що процентна ставка до 20 серпня 2024 року не перевищувала 1,5%, а тому розрахунки позивача за цей період є вірними, що становить 11 700 грн.
Разом з тим, починаючи з 21 серпня 2024 року по 17 квітня 2025 року (включно) розмір процентної ставки за користування кредитом 6 500 грн не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день.
Таким чином, за період з 21 серпня 2024 року по 17 квітня 2025 року розмір відсотків становить: 240 днів * 6 500 гривень * 1% = 15 600 грн.
Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору, становить 27 300 грн.
Висновки за результатом розгляду позовної заяви
З урахуванням вищевикладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності та приймаючи до уваги, що відповідач  ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед дійсним після відступлення прав вимоги, та не повернув кредитні кошти протягом строків, обумовлених сторонами при укладені договору, тим самим допустив істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підлягають задоволенню. З відповідача  ОСОБА_1  на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №4588471 від 23.04.2024 у загальному розмірі 33 800 грн, яка складається з: 6 500 грн - заборгованість за сумою кредиту; 27 300 грн - заборгованість за відсотками.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції №1072 від 20.08.2025 позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 107).
З огляду на викладене, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 968,20 грн (81,25% задоволені позовні вимоги).
Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача надано наступні докази: копію Договору №01/08-2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладений між позивачем та адвокатом Дідухом Є.О., копією довіреності; копією рахунку на оплату №4588471-2025 від 20.07.2025; копією акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №01/08-2024-А від 01.08.2024, копією детального опису робіт (наданих послуг) №4588471 від 11.08.2025; заявка №4588471 на виконання доручення (а.с. 38, 39, 40-41, 45, 68, 69-70).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19).
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19.
Зважаючи на викладене, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної роботи представником позивача, який підтверджений належними та допустимими доказами, а також ціну позову та розмір фактично задоволених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.
Керуючись ст.ст. 223, 259, 263-265, 268, 272, 279, 280, 284 ЦПК України, суд
у х в а л и в
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за Договором №4588471 від 23.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 33 800 грн (тридцять три тисячі вісімсот гривень 00 копійок), яка складається з: 6 500 грн - заборгованість за сумою кредиту; 27 300,00 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1968,20 грн (Тисяча девятсот шістдесят вісім гривень 20 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн (Дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).
В задоволені решти позовних вимог, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосереднього до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», місцезнаходження за адресою: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, прим. 2, ЄДРПОУ 40966896.
Відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 08 травня 2026 року.

Суддя