ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6057/26 Справа № 932/19413/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коваленко Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

Учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 березня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Коваленко Т.О.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У грудні 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі – ТОВ «Цикл Фінанс», Товариство) звернулося в суд з позовом проти ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15686,89грн, а також судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2422,40грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн.
Існування таких вимог Товариство пов`язувало із тим, що 07 липня 2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі — АТ «Банк Кредит Дніпро», Банк) та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір №22038000374385, в межах якого Банк надав відповідачу кредит у формі кредитної лінії, а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплативши проценти та комісію за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені кредитним договором. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
28 травня 2025між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №28/05/25, відповідно до умов якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 
Зазначав, що заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 15686,89грн та складається з: 7 753,67грн — заборгованість по тілу кредиту; 0,02грн — заборгованість по відсотках: 7 933,20грн — заборгованість по комісії.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 березня 2026року позов ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22038000374385 від 07 липня 2020року у сумі 15686,89грн та суму судового збору у розмірі 2422,40грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, виходив з того, що відповідачем було допущено порушення зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача як нового кредитора. 
Водночас, відмовляючи у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн суд дійшов висновку, що наявні у справі докази не містять відомостей про витрачений адвокатом час на надання таких послуг, детального розрахунку обсягу наданих послуг та вартості цих послуг в рамках цієї справи. Зазначено, що суду не надано доказів про те, що договір про надання послуг складений саме в межах справи ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості оцінити розмір відшкодування.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
31 березня 2026року ТОВ «Цикл Фінанс» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 березня 2026року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу та просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу за подання позовної заяви у розмірі 3000,00грн.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд першої інстанції помилково вважав недоведеними вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00грн, оскільки на підтвердження наявності таких витрат позивач надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази. Наполягав на тому, що суд неправильно застосував норми процесуального права, ототожнивши поняття “підтверджені витрати” та “фактично сплачені витрати”.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2026року витребувано з Шевченківського районного суду міста Дніпра цивільну справу №932/19413/25; та 10 квітня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі. 
07 травня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про призначення справи до розгляду та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа та отримання документів в Електронному суді.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
07 липня 2020року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 22038000374385, який підписаний відповідачем власноручно, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у гривні в сумі 12 081,88грн, строком на 36 місяців, тобто до 07 липня 2023року, на споживчі потреби, зі щомісячною комісією за обслуговування кредиту - 2,99% від суми кредиту, з фіксованою процентною ставкою на строкову заборгованість за кредитом – 0,001% річних, на прострочену заборгованість - 56,0% річних. Банк виконав умови договору надав позичальнику кредитні кошти у строк та у розмірі, визначеному у договорі.
28 травня 2025року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладений договір факторингу № 28/05/25, відповідно до якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшли права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 22038000374385, укладеним з ОСОБА_1 .
Згідно з витягом з Реєстру боржників, від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 22038000374385 від 07 липня 2020року у розмірі 15686,89грн, з яких: 7753,67 грн - заборгованість за тілом кредитом, 0,02 грн - заборгованість за відсотками, 7933,2 грн - заборгованість по комісії.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
У даній справі ТОВ «Цикл Фінанс» в апеляційному порядку заперечує висновки суду лише в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн, — тож з огляду на те, що не оспорюється інша частина судового рішення першої інстанції, рішення суду щодо таких вимог не може бути предметом перегляду в апеляційному порядку. 
Відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що такі судові витрати не підтверджені належними та допустимими доказами.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, так як судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Відмовляючи у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять відомостей про витрачений адвокатом час на надання таких послуг, детального розрахунку обсягу наданих послуг, вартості цих послуг в рамках цієї справи, та крім того суду не надано доказів про те, що договір про надання послуг складений саме в межах справи ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості оцінити розмір відшкодування.
Проте, суд не врахував положення частини восьмої статті 141 ЦПК України та не дослідив належним чином зібраних у справі доказів.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).
Встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу ТОВ «Цикл Фінанс» через представника Кеню Д.В. надав: ордер на надання правничої допомоги серії АІ №1955513 від 21 липня 2025року; договір про надання правової допомоги № 43453613 від 02 січня 2025року, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кеню Д.В.; додаткову угоду №22038000374385 від 28 жовтня 2025року до договору № 43453613 про надання правової допомоги від 02 січня 2025року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 28 жовтня 2025року; акт №22038000374385 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 28 жовтня 2025року.
У пункті 1.2 додаткової угоди №22038000374385 від 28 жовтня 2025року до договору № 43453613 про надання правової допомоги від 02 січня 2025року зазначено, що адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 . 
В детальному описі робіт (наданих послуг) від 28 жовтня 2025року та в акті №22038000374385 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28 жовтня 2025року зазначено, що адвокатом надано правничу допомогу загальною вартістю 3000,00грн, зокрема: правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) — 500,00грн (витрачено 0,5годин); складання позовної заяви простягнення кредитної заборгованості — 2000,00грн (витрачено 2 години); формування додатків до позовної заяви (письмові докази) — 500,00грн (витрачено 1 годину). При цьому, слід звернути увагу, що номер та дата вищевказаної додаткової угоди повністю співпадають з номером та датою акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, що свідчить проте, що всі ці документу стосуються саме вказаної справи.
Зазначене підтверджує фактичне здійснення позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.
Тож, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про недоведеність того, що договір про надання правової допомоги складений саме в межах справи Сірченка В.М. та висновки про відсутність відомостей щодо витраченого адвокатом часу на надання таких послуг, детального розрахунку обсягу наданих послуг, вартості цих послуг в рамках цієї справи.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023року у справі № 591/2393/18.
Оцінюючи заявлений ТОВ «Цикл Фінанс» розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанцій, на предмет їх пропорційності складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, апеляційний суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00грн є явно завищеними.
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції враховує обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Заявлений розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю виконаної роботи.
За таких обставин, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме: критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їх розміру, конкретних обставин справи, ціни позову, складності справи та обґрунтованості витрат, апеляційний суд вважає, що з ОСОБА_1  на користь ТОВ «Санфорд Капітал» підлягає стягненню 1500,00грн на відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Саме з такого розуміння вищезазначених норм процесуального та матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. (пункти 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині доводів, що стали предметом апеляційного оскарження, не виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, та саме порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням нового судового рішення в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 1500,00грн в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції. 
Крім того, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.
В акті №22038000374385 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30 березня 2026року та в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30 березня 2025року зазначено, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу вартістю 6000,00грн з підготовки апеляційної скарги на рішення суду у справі №932/1943/25, на виконання якої витрачено 4 години. 
Позивач дійсно отримав правничу допомогу в суді апеляційної інстанції від адвоката Кеню Д.В., а отже не викликає сумнівів, що позивачем фактично здійснено витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Проте, оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанцій, на предмет їх пропорційності та складності справи, апеляційний суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00грн є очевидно завищеними.
Зокрема, апеляційний суд зауважує, що з огляду на характер виниклих між сторонами правовідносин, складність такої справи, оскарження рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, підготовка та подання апеляційної скарги не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, а також значних витрат часу.
Тож, установивши, що позивачем здійснено витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, беручи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «Цикл Фінанс», характер правовідносин у цій справі, складність виконаної адвокатом роботи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000,00грн.
Саме такий розмір витрат буде об`єктивним та співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. 
Тож за наведених умов, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в судах першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 2500,00грн (1500,00грн + 1000,00грн = 2500,00грн).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 березня 2026року в частині питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, ТОВ «Цикл Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 3633,60грн згідно платіжної інструкції від 30 березня 2026 року №14598.
Водночас, слід зазначити, що при апеляційному та касаційному оскарженні судових рішень лише в частині вирішення питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, судовий збір не сплачується.
Тож, ТОВ «Цикл Фінанс» надміру (помилково) сплатив судовий збір у розмірі 3633,60грн.
Оскільки ТОВ «Цикл Фінанс» сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги на судове рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат, за апеляційне оскарження якого судовий збір не справляється, то апелянту слід повернути сплачений судовий збір у розмірі 3633,60грн.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що наказом Міністерства фінансів України від 26 листопада 2024 року № 606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 грудня 2024 року за № 1888/43233, внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України «Про судовий збір». Повернення судового збору (в усіх випадках) здійснюється органами Казначейства виключно на підставі електронного подання, сформованого Дніпровським апеляційним судом на підставі заяви платника.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Задовольнити частково апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс».
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 березня 2026року в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 2500,00грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в судах першої та апеляційної інстанцій.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» сплачений судовий збір в розмірі 3633,60грн згідно платіжної інструкції від 30 березня 2026 року №14598.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 18 червня 2026року.

Судді: