Справа № 202/4906/25
Провадження № 2-др/202/15/26 

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(д о д а т к о в е) 

25 лютого 2026 року місто Дніпро
Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Мартинюк С.В., представника позивача  ОСОБА_1 ,відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, 

У С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року позивач звернулася з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 04 лютого 2026 року позов задоволено та позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.
Копія рішення суду отримана представниками сторін через систему «Електронний суд» 08.02.2026. 
10 лютого 2026 року представником позивача – адвокатом Домарацькою М.С. було подано клопотання щодо долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 18 500 грн.
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Домарацька М.С. наполягала на стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу.
Розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд доходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.
Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).
Під час судового розгляду у заяві по суті справи було позивачкою було зазначено, що вона очікує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 21 000 грн. 
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано оригінал договору про надання правової допомоги № 1/2 від 16.05.2025 року, укладеного між адвокатом Домарацькою М.С. і ОСОБА_3 , оригінал акта № 1 прийому-передачі послуг від 08.02.2026 року, а також копії платіжних інструкцій про оплату. 
Зокрема згідно з актом прийому-передачі послуг від 08.02.2026 року позивачу адвокатом було надано правничу допомогу, яка включає: вивчення документів та надання консультації (1 год з розрахунку 750 грн за годину); складання, підготовку та подання позовної заяви (2 год з розрахунку 2500 грн за годину); ознайомлення, підготовку та подання відповіді на відзив (2 год з розрахунку 1500 грн за годину); складання та подання клопотання про допит свідків (1 год з розрахунку 750 грн за годину); участь у шести судових засіданнях (08.09.2025, 13.10.2025, 26.11.2025, 10.12.2025, 15.01.2026, 29.01.2026) тривалістю по 1 годині кожне (з розрахунку 1500 грн за годину), що загалом становить 18 500 грн.
Отже, суд вважає доведеним, що у зв`язку з поданням позову та розглядом справи позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з вивченням документів та надання консультації, підготовкою і поданням позовної заяви до суду, підготовкою і поданням відповіді на відзив, участю у судових засіданнях.
Поряд із цим суд вважає, що витрати, пов`язані зі складанням та поданням клопотання про допит свідків пов`язані з реалізацією стороною позивача її процесуальних прав, які вона здійснює на власний розсуд, та пов`язано з доведенням своїх позовних вимог, а тому такі витрати покладенню на іншу сторону не підлягають.
Отже, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу частково в сумі 17 750 грн.
На переконання суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу у такому розмірі відповідають критеріям, визначеним у статті 137 ЦПК України, є розумними, співмірними зі складністю справи, значенням справи для сторін, наданим адвокатом обсягом послуг.
Ураховуючи вищенаведене, слід стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 750 грн. 
Керуючись ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 750 (сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 
Додаткове рішення суду може бути оскаржено учасниками справи в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі скасування основного рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Суддя Наталія Марченко