КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року справа №320/42986/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві в якому просить суд:
1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягають у неправильному визначенні та неврахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи:
- з 1958 по 1961 роки сукупно нарахованих 1282 трудоднів в КСП імені Карла Маркса, що становить 3 роки 6 місяців 22 дні;
- з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року в столовій №19 ОРС Київського відділення Південно-Західної залізниці, що становить 0 років 2 місяці 0 днів;
- з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року в кафе «Лаврські дзвони» МКП «Богатир», що становить 2 роки 2 місяці 22 дні;
- з 01.02.2004 року по 29.02.2004 року, з 30.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 30.07.2007 року по 31.07.2007 року, з 30.08.2007 року по 31.08.2007 року, 30.04.2008 року, 31.05.2008 року, 30.06.2008 року, 31.07.2008 року, 31.08.2008 року, 30.09.2008 року, 30.10.2008 року, з 29.11.2008 року по 30.11.2008 року, з 27.12.2008 року по 31.12.2008 року, з 27.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 25.02.2009 року по 28.02.2009 року, з 27.03.2009 року по 31.03.2009 року, з 25.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 26.05.2009 року по 31.05.2009 року, з 25.06.2009 року по 30.06.2009 року, з 26.07.2009 року по 31.07.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року в ПП «Володимирська гірка», що становить 0 років 4 місяці 28 днів.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зарахувати до загального страхового стажу спірні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 :
- з 1958 по 1961 роки сукупно нарахованих 1282 трудоднів в КСП імені Карла Маркса, що становить 3 роки 6 місяців 22 дні;
- з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року в столовій №19 ОРС Київського відділення Південно-Західної залізниці, що становить 0 років 2 місяці 0 днів;
- з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року в кафе «Лаврські дзвони» МКП «Богатир», що становить 2 роки 2 місяці 22 дні:
- з 01.02.2004 року по 29.02.2004 року, з 30.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 30.07.2007 року по 31.07.2007 року, з 30.08.2007 року по 31.08.2007 року, 30.04.2008 року, 31.05.2008 року. 30.06.2008 року, 31.07.2008 року. 31.08.2008 року, 30.09.2008 року, 30.10.2008 року, з 29.11.2008 року по 30.11.2008 рок\. з 27.12.2008 року по 31.12.2008 року, з 27.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 25.02.2009 року по 28.02.2009 року, з 27.03.2009 року по 31.03.2009 року, з 25.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 26.05.2009 року по 31.05.2009 року, з 25.06.2009 року по 30.06.2009 року, з 26.07.2009 року по 31.07.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року в ПП «Володимирська гірка», що становить 0 років 4 місяці 28 днів; у зв`язку з чим зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з дати її призначення, а саме, з 04.09.2002 року.
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. 
Зміст відзиву зводиться до дублювання змісту оскаржуваного рішення без спростування доводів позивача зазначених в позовній заяві.
У відповіді на відзив позивач підтримав заявлені вимоги.
Дослідивши обставини справи та оцінивши доводи сторін суд зазначає наступне.
26.02.2023 року при здійсненні чергового перерахунку пенсії позивачу стало відомо, що відповідачем визначено страховий стаж (повний) - 53 роки 10 місяців 8 днів, з них в т.ч.: страховий стаж до 01.01.2004 року - 42 роки 9 місяців 1 день, страховий стаж після 01.01.2004 року — 11 років 1 місяць 7 ДНІВ, (копія протоколу/розпорядження ЩОДО призначення/перерахунку пенсії від 26.02.2023 року додасться).
При цьому вказаний документ не відображає періодів прийому на роботу та звільнення, з яких обчислювався показник страхового стажу (повного).
14.08.2023 року відповідач рекомендованою кореспонденцією за штрихкодовим ідентифікатором №0600037656876 отримав адвокатський запит від 08.08.2023 року за вих. №б/н щодо правових підстав не врахування 3 років 4 місяців 23 днів при визначенні страхового (повного) стажу для нарахування та обчислення пенсії ОСОБА_1 , що сукупно визначено з періодів, зазначених в запиті, (копії адвокатського запиту від 08.08.2023 року №б/н, квитанції про сплату за послуги пошти від 09.08.2023 року за штрихкодовим ідентифікатором №0600037656876 та перевірки статусу відстеження рекомендованої кореспонденції за штрихкодовим ідентифікатором №0600037656876 додаються).
18.08.2023 року на електронну адресу представника позивача - адвоката Селецької О.В., надійшла відповідь ГУ ПФУ в м. Києві від 17.08.2023 року за вих. №2600-0202-8/160970, ЗІ Змісту ЯКОЇ вбачається, наступне, (копії листа ГУ ПФУ в м. Києві від 17.08.2023 року за вих. №2600- 0202-8/160970 та відомостей про дату надходження на електронну адресу відповіді на «адвокатський запит щодо пенсійного забезпечення гр. ОСОБА_1 - 0600037656876) від 18.08.2023 року додаються):
« ОСОБА_1 призначена пенсію за віком, яка з 01.01.2004 обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ (далі - Закон №1058).
Порядок ведення трудових книжок передбачено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Періоди роботи з 01.08.1969 по 30.09.1969 та 20.10.1991 по 09.04.1992 не зараховано ОСОБА_1 при призначені пенсії, оскільки записи в трудовій книжці ОСОБА_1 не відповідають вимогам пунктів 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 та 2.10 Інструкції №58.
Період роботи з 10.08.1994 по 31.10.1996 не зараховано ОСОБА_1 при призначені пенсії, оскільки запис в трудовій книжці ОСОБА_1 виконано з порушенням вимог пункту 2.14 Інструкції №58.
Період роботи з 01.04.1997 по 31.01.2004 ОСОБА_1 зараховано при призначені пенсії в повному обсязі.
Відповідно до статті 24 Закону №1058 страховий стаж ОСОБА_1 з лютого 2004 року зараховано пропорційно сточеним внескам.»
Отже, зі змісту вказаного листа ГУ ПФУ в м. Києва вбачається, що періоди з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року, з 20.10.1991 року по 09.04.1992 року та з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року не зараховано ОСОБА_1 при призначені пенсії, період з 01.04.1997 по 31.01.2004 ОСОБА_1 зараховано при призначені пенсії в повному обсязі, як стверджує відповідач, а страховий стаж ОСОБА_1 з лютого 2004 року зараховано пропорційно сплаченим внескам.
Оскільки отримана від ГУ ПФУ в м. Києві відповідь від 17.08.2023 року не давала повної інформації про правильність розрахунку стажу та заробітної плати, за адвокатським запитом від 28.08.2023 року за вих. №б/н було витребувано від відповідача копію пенсійної справи ОСОБА_1 , яка надійшла 15.09.2023 року рекомендованою кореспонденцією за штрихкодовим ідентифікатором №0600045146631, (копії адвокатського запиту від 28.08.2023 року за вих. №б/и, квитанції про сплату за послуги пошти від 29.08.2023 року за штрихкодовим ідентифікатором №0600041558579, перевірки статусу відстеження рекомендованої кореспонденції за штрихкодовим ідентифікатором №0600041558579, поштового конверту за штрихкодовим ідентифікатором №0600045146631 та перевірки статусу відстеження рекомендованої кореспонденції за штрихкодовим ідентифікатором №0600045146631 додаються).
З отриманих 15.09.2023 року матеріалів пенсійної справи позивачу стало відомо, що органами Пенсійного фонду:
1) не було зараховано до страхового стажу періоду трудової діяльності ОСОБА_1 :
- з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року в столовій №19 ОРС Київського відділення Південно-Західної залізниці, що становить 0 років 2 місяці 0 днів;
2) неправильно обчислено та не зараховано до страхового стажу періоду трудової діяльності ОСОБА_1 :
- з 1958 по 1961 роки сукупно нараховані 1282 трудодні в КСП імені Карла Маркса, що становить 3 роки 6 місяців 22 дні, а не 3 роки 5 місяців 14 днів, як визначив відповідач;
- з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року в кафе «Лаврські дзвони» МКП «Богатир», що становить 2 роки 2 місяці 22 дні, а не 1 рік 9 місяців 23 дні (за період 09.01.1995 року по 31.10.1996 року), як визначив відповідач;
- з 01.04.1997 року по 15.07.2012 року в ПП «Володимирська гірка», що становить 15 років 2 місяці 15 днів, а не 14 років 10 місяців 29 днів, як визначив відповідач.
Таке неправильне обчислення та не зарахування відповідачем періодів трудової діяльності позивача значно впливає на визначення страхового стажу (повного), який має становити 56 років 8 місяців 23 дні, з них в т.ч.: страховий стаж до 01.01.2004 року - 45 років 2 місяці 29 днів, страховий стаж після 01.01.2004 року - 11 років 5 місяців 24 дні, а не, як стверджує відповідач, - 53 роки 10 місяців 8 днів, з них в т.ч.: страховий стаж до 01.01.2004 року - 42 роки 9 місяців 1 день, страховий стаж після 01.01.2004 року - 11 років 1 місяць 7 днів.
Позивач вважає дії відповідача, що полягають у неправильному обчисленні та не зарахуванні зазначених вище періодів трудової діяльності згідно записів трудової книжки позивача, неправомірними, і тому позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов 'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.
П.п. 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:
1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;
2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, aie вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції станом на 04.09.2002 року, право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції станом на 04.09.2002 року, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах/ в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції станом на 04.09.2002 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 абз. 1 п. З постанови Кабінету Міністрів України від 12.08Л 993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», в редакції станом на 04.09.2002 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажуй приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної тати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Також, ч. 1 ст. 48 КЗпП України в редакції станом на 04.09.2002 року, також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Разом з тим, на час первісного заповнення трудової книжки позивача - 19.11.1964 року, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09.07.1958 року №620, (далі - Інструкція 1958 року); пізніше - Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 року №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 року №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 року №412), (далі - Інструкція 1974 року).
Відповідно до абз. 2 п. З Інструкції 1958 року, прийом на роботу без Трудової книжки не допускається.
Згідно абз. З п. З, абз. 1 п. 6 Інструкції 1958 року, особи, які приймаються на роботу як робітник або службовець вперше, в тому числі й особи, які раніше були членами колгоспів або промислових артелей, зобов`язані подати довідку адміністрації про останнє заняття, видане за місцем проживання домоуправлінням, сільською або селищною радою, вуличним комітетом (довідка, видана вуличним комітетом, має бути засвідчена Райвиконкомом); демобілізовані з Радянської Армії воїни зобов`язані пред`явити адміністрації військовий квиток. Трудова книжка заповнюється у присутності працівника не пізніше 5 днів після прийому його на роботу.
П. 16 Інструкції 1958 року встановлено, що запис про звільнення працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: у графі 1 встановлюється порядковий номер запису; у графі 2 проставляється дата звільнення; у графі 3 зазначається причина звільнення. Записи у Трудових книжках про причини звільнення повинні здійснюватися або в точній відповідності до формулювання чинного законодавства, або у вигляді посилання на відповідну статтю та пункт закону.
При цьому, відповідно до п. 10 Інструкції 1958 року, відповідальність за організацію правильного ведення Трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації. Безпосередньо відповідає за своєчасне та правильне заповнення, зберігання. облік та видачу працівникам Трудових книжок начальник відділу кадрів або спеціальна особа, яка призначається наказом керівника підприємства, установи чи організації.
Згідно із п. 8 Інструкції 1958 року, усі записи у Трудовій книжці повинні бути точними та вносяться адміністрацією підприємства, установи чи організації з виданням наказу або розпорядження про прийом на роботу, переміщення або звільнення працівника. Власник Трудової книжки має бути ознайомлений із змістом зробленого запису. Записи в Трудовій книжці здійснюються акуратно, чорнилом.
За правилами п. 12 Інструкції 1958 року, у графі 3-ій, як заголовок, пишеться повне найменування підприємства, установи чи організації, що заводять Трудову книжку. Якщо за час роботи робітника чи службовця найменування цього підприємства, установи чи організації змінюється, то про це окремім рядком у графі 3 Трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то, з такого числа перейменоване в таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ, розпорядження, його дата та номер.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься; у графі 2 вказується дата прийому на роботу; у графі 3 пишеться "прийнятий або призначений в такий цех або відділ, на таку посаду або роботу із зазначенням розряду”. При цьому найменування посади або роботи, для виконання якої прийнятий працівник, записується в точній відповідності до чинного на підприємстві, в установі чи організації штатного р озкладу або тарифно-кваліфікаційного довідника.
Якщо робітнику в період роботи надається новий розряд, то про це здійснюється відповідний запис.
У графі 4 вказується дата та номер наказу, розпорядження або приймальної записки.
Відповідно до п. 16 Інструкції 1958 року, запис про звільнення працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: у графі 1 встановлюється порядковий номер запису; у графі 2 проставляється дата звільнення; у графі З зазначається причина звільнення. Записи у Трудових книжках про причини звільнення повинні здійснюватися або в точній відповідності до формулювання чинного законодавства, або у вигляді посилання на відповідну статтю та пункт закону.
З положень п. 21 Інструкції 1958 року вбачається, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, заохочення та нагородження, внесені за час роботи на даному підприємстві, в установі чи організації, засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства, установи, організації чи печаткою відділу кадрів.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
П. 14 Інструкції 1958 року передбачено, що якщо працівник до прийому на дане підприємство, установу або організацію вже працював як робітник або службовець, але на нього з якихось причин не була заведена Трудова книжка, то при заповненні Трудової книжки у розділі "Відомості про роботу” у графі 3 насамперед вноситься запис про загальний стаж роботи як робітника і службовця до прийому на дане підприємство, у цю установу чи організацію.
Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто вказується загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення в якому підприємстві, установі або організації, в які періоди часу та на яких посадах працював у минулому власник Трудової книжки.
У графі 4 відповідно пишеться ”підтверджений документами стаж стільки років ” і ”записаний зі слів стаж стільки років”.
Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються власнику Трудової книжки.
При цьому, за положеннями абз. «г» п. 15 Інструкції 1958 року, не вказуються у сумарному загальному стажі роботи, а вносяться окреміш рядком такі записи: г) запис про роботу як члена колгоспу - у тих випадках, коли чинним законодавством передбачено залік цієї роботи у загальний трудовий стаж робітників та службовців.
Період роботи позивача з 01.01.1958 року по 30.06.1961 року в колгоспі ім. Карла Маркса, організованого в 1932 році, підтверджується довідками ТОВ «ВИР» від 11.02.2003 року №92 та від 19.03.2004 року №52, зі змісту яких вбачається, що 09.12.1992 року колгосп було реорганізовано в КСП ім. Карла Маркса, а з 01.04.2000 року - реорганізовано в ТОВ «ВИР», який являється правонаступником даного КСП. Виходячи з кількості вироблених (людиноднів) за період 1958-1961 роки ОСОБА_2 сукупно нараховано 1282 трудодні, що становить 3 роки 6 місяців 22 дні, а не 3 роки 5 місяців 14 днів, як порахував відповідач при призначенні пенсії за віком.
Крім того, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року на посаді кухара 4ого розряду столової 19 в QPC Київського відділення Південно-Західної залізниці. Ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу, про що додатково позивачем відповідачу була надана на підтвердження стажу, крім трудової книжки, довідка Державного торговельно-виробничого підприємства «Київдержторгтранс» (код ЄДРПОУ 23536364) від 18.10.2002 року №11, зі змісту якої вбачається, що позивач працював в ОРСі Київського відділення Південно-Західної залізниці на підставі наказу від 28.07.1969 року №295 по 12.06.1987 року, що узгоджується з датою, вказаною в трудовій книжці, про прийняття на роботу з 01.08.1969 року.
Також. 28.03.2023 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією з внх. №100-3262 було надано архівну довідку, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 був зарахований кухаром 4 розряду до їдальні №19 з 01.08.1969 року, відповідно до наказу від 01.08.1969 року7 №295; звільнений по переводу до Тресту їдалень Московського району м. Києва згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР з 12.06.1987 року відповідно до наказу від 12.06.1987 року №868, (копія архівної довідки Голосїївської районної в м. Києві державної адміністрації за вих. №100-3262 від 28.03.2023 року додається).
Отже, твердження ГУ ПФУ в м. Києві на не зарахування періоду роботи з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року ОСОБА_1 при призначенні пенсії через невідповідність вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкції №58) не заслуговує на увагу, оскільки на час виникнення правовідносин позивача з роботодавцем у вказаний період даний нормативно-правовий акт ще, навіть, не був прийнятий.
Неврахування відповідачем періоду роботи позивача з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року в ОРС Київського відділення Південно-Західної залізниці впливає на визначення трудового стажу за період роботи на цьому підприємстві з 01.08.1969 року по 12.06.1987 року, який становить 17 років 10 місяців та 12 днів, а не 17 років 8 місяців та 12 днів, як порахував відповідач при призначенні пенсії за віком.
В подальшому, в період дії Інструкції №58, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи - з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року на посаді кухара в кафе «Лаврські дзвони» МКП «Богатир». Ці записи є належними та допустимими доказами з огляду на наступне.
Станом на час вчинення запису про прийом на роботу - 10.08.1994 року норма п. 2.14 Інструкції №58 була викладена в наступній редакції: «У графі З розділу "Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі З пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Єдиній державній класифікацій професій всіх категорій працівників на підставі міжнародних стандартів ",
Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.
Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.
Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.
Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.»
Станом на час вчинення запису про звільненні - 31.10.1996 року п. 2.14 Інструкції .№58 був викладений в редакції, із змінами, внесеними згідно з наказом Мінпраці від 26.03.1996 року №29, та передбачав:
«У графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі З пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, піорозділу. на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».
Разом з цим, відповідно до абз. 1 п. 4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень абз. З п. 2.4 Інструкції №58 вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, в спірний період роботи позивача з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року реакцією п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки» передбачалось, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Позивач мас відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи - з 01.08.1994 року по 31.10.1996 року. Ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу у вказаний період, та становить 2 роки 2 місяці та 22 дні, а не І рік 9 місяців та 23 дні, як визначено відповідачем при призначенні пенсії за віком.
Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заяво про призначення пенсії за віком від 04.09.2002 року загальний (повний) трудовий стаж ОСОБА_4 складав 43 роки 11 місяців 3 дні. Як свідчить розрахунок стажу Дніпровського районного управління ПФУ станом на 04.09.2002 року (№п/с 835414), спочатку загальний стаж позивача був визначений відповідачем в 43 роки 2 місяці 25 днів. Проте, районному підрозділу ГУ ПФУ в м. Києві такий показник видався завеликим, і тому в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_5 міститься ще один розрахунок стажу позивача (№п/с 52297) станом на 04.09.2002 року, ЯКИМ вже визначено 39 років 9 МІСЯЦІВ 11 ДНІВ, (копії розрахунків стажу Дніпровського районного управління станом на 04.09.2002 року №п/с 835414 та JV"n/c 52297 додаються).
На час подання ОСОБА_6 заяви про призначення пенсії за віком, редакція ч. 1 ст. 19 Закон України «Про пенсійне забезпечення» передбачала, що пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.
Таким чином, станом на 04.09.2002 року загальний процент розрахунку пенсії від заробітку ОСОБА_4 мав бути визначений в розмірі 73%, а не 69%, як було розраховано відповідачем.
Що стосується розрахунку стажу ОСОБА_4 за період роботи з 01.04.1997 року по 15.07.2012 року на посаді шеф-кухара ПП «Володимирська гірка», то слід зазначити наступне.
Період роботи з 01.04.1997 року по 31.01.2004 року в ПП «Володимирська гірка» ОСОБА_1 при призначенні пенсії зараховано в повному обсязі, з чим також погоджується позивач.
Проте, починаючи з лютого 2004 року, як стверджує відповідач у своєму листі від 17.08.2023 року за вих. №2600-0202-8/160970, період роботи ОСОБА_2 зараховано пропорційно сплаченим внескам. При цьому, як вбачається з розрахунку стажу Лівобережного ОУПФУ м. Київ. (Дніп) (№п/с 835414). до стажу не враховані періоди:
з 01.02.2004 року по 29.02.2004 року включно - 29 днів; 
з 30.12.2006 року по 31.12.2006 року включно-2 дні; 
з 30.07.2007 року по 31.07.2007 року включно - 2 дні; 
з 30.08.2007 року по 31.08.2007 року включно - 2 дні;
30.04.2008 року включно - 1 день;
31.05.2008 року включно - 1 день;
30.06.2008 року включно - 1 день;
31.07.2008 року включно - 1 день;
31.08.2008 року включно - 1 день;
30.09.2008 року включно - 1 день;
30.10.2008 року включно - 1 день;
З 29.11.2008 року по 30.11.2008 року включно - 2 дні;
З 27.12.2008 року по 31.12.2008 року включно-5 днів;
з 27.01.2009 року по 31.01.2009 року включно - 5 днів; 
з 25.02.2009 року по 28.02.2009 року включно - 4 дні;
з 27.03.2009 року по 31.03.2009 року включно - 4 дні; 
з 25.04.2009 року по 30.04.2009 року включно - 6 днів; 
з 26.05.2009 року по 31.05.2009 року включно - 6 днів; 
з 25.06.2009 року по 30.06.2009 року включно - 6 днів; 
з 26.07.2009 року по 31.07.2009 року включно - 6 днів; 
з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року включно - 31 день; 
з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року включно - 31 день;
а всього 148 днів, що складає 0 років 4 місяці 28 днів.
Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за Формою ОК-5 містить відомостей про оплату в повному обсязі страхових внесків у вказані вище періоди.
Тому підстав для неврахування 4 місяців 28 днів до стажу при перерахунку пенсії у відповідача немає.
Отже, підсумовуючи викладене, позивач стверджує, що в контексті вказаних норм права обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів. Разом з тим, зважаючи на викладені вище обставини, підтверджені доданими до позовної заяви документами ОСОБА_1 має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Крім того, виходячи зі змісту п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують ЇЇ.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Слід зазначити, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
З аналізу наведених норм вбачається, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Стверджуємо, що не зарахування спірних періодів стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п. 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Вважаємо, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, інших документів.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд висновує, що не зарахування спірних періодів Головного правління Пенсійного фонду України у м. Києва до загального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, є протиправним.
Ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому иим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяіьністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб єкта владних повноважень протиправною та зобов язання вчинити певні дії.
Згідно з ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи і зазначені правові висновки Верховного Суду, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову у обраний позивачем спосіб захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат належить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.
Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягають у неправильному визначенні та неврахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи:
- з 1958 по 1961 роки сукупно нарахованих 1282 трудоднів в КСП імені Карла Маркса, що становить 3 роки 6 місяців 22 дні;
- з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року в столовій №19 ОРС Київського відділення Південно-Західної залізниці, що становить 0 років 2 місяці 0 днів;
- з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року в кафе «Лаврські дзвони» МКП «Богатир», що становить 2 роки 2 місяці 22 дні;
- з 01.02.2004 року по 29.02.2004 року, з 30.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 30.07.2007 року по 31.07.2007 року, з 30.08.2007 року по 31.08.2007 року, 30.04.2008 року, 31.05.2008 року, 30.06.2008 року, 31.07.2008 року, 31.08.2008 року, 30.09.2008 року, 30.10.2008 року, з 29.11.2008 року по 30.11.2008 року, з 27.12.2008 року по 31.12.2008 року, з 27.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 25.02.2009 року по 28.02.2009 року, з 27.03.2009 року по 31.03.2009 року, з 25.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 26.05.2009 року по 31.05.2009 року, з 25.06.2009 року по 30.06.2009 року, з 26.07.2009 року по 31.07.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року в ПП «Володимирська гірка», що становить 0 років 4 місяці 28 днів.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зарахувати до загального страхового стажу спірні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 :
- з 1958 по 1961 роки сукупно нарахованих 1282 трудоднів в КСП імені Карла Маркса, що становить 3 роки 6 місяців 22 дні;
- з 01.08.1969 року по 30.09.1969 року в столовій №19 ОРС Київського відділення Південно-Західної залізниці, що становить 0 років 2 місяці 0 днів;
- з 10.08.1994 року по 31.10.1996 року в кафе «Лаврські дзвони» МКП «Богатир», що становить 2 роки 2 місяці 22 дні:
- з 01.02.2004 року по 29.02.2004 року, з 30.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 30.07.2007 року по 31.07.2007 року, з 30.08.2007 року по 31.08.2007 року, 30.04.2008 року, 31.05.2008 року. 30.06.2008 року, 31.07.2008 року. 31.08.2008 року, 30.09.2008 року, 30.10.2008 року, з 29.11.2008 року по 30.11.2008 рок\. з 27.12.2008 року по 31.12.2008 року, з 27.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 25.02.2009 року по 28.02.2009 року, з 27.03.2009 року по 31.03.2009 року, з 25.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 26.05.2009 року по 31.05.2009 року, з 25.06.2009 року по 30.06.2009 року, з 26.07.2009 року по 31.07.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.01.2010 року, з 01.07.2011 року по 31.07.2011 року в ПП «Володимирська гірка», що становить 0 років 4 місяці 28 днів; у зв`язку з чим зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з дати її призначення, а саме, з 04.09.2002 року.
4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.