Справа № 151/185/26
Провадження № 3/151/81/26

ПОСТАНОВА
іменем України

30 квітня 2026 року селище Чечельник

Суддя Чечельницького районного суду Вінницької області Токарчук Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА :
26 лютого 2026 року поліцейським з РПП СПД №1 ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Постернаком Д.О. складений адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що він 26 лютого 2026 року о 08 годині 00 хвилин перебуваючи по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме, виражався нецензурною лайкою у сторону дружини ОСОБА_2 , чим була завдана шкода її психологічному здоров`ю.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
Представник ОСОБА_1 , адвокат Ткач І.І. подала до суду заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Протягом 18 років ОСОБА_1 проживав разом із дружиною у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У січні 2026 ОСОБА_1 повернувся із роботи (працював за кордоном), отримавши травму в період з 14 січня по 21 січня перебував на стаціонарному лікуванні. З того часу ОСОБА_2 систематично чинить відносно ОСОБА_1 домашнє насильство економічного характеру, що полягає в обмеженні в доступі до житла, транспортних засобів, обмеженні користуванні майном, обмеженні доступу до продуктів харчування. 26 лютого 2026 ОСОБА_1 збираючись їхати на прийом до лікаря у м.Бершадь попросив у дружини ключі від їх спільного автомобіля марки ''Рено Твінго'', д.н.з. НОМЕР_1 , однак ОСОБА_2 відмовилась надати йому ключі від вказаного автомобіля, вчинивши таким чином домашнє насильство економічного характеру, тому ОСОБА_1 зателефонував на лінію 102. По приїзду на місце виклику до будинку заявника поліцейський з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності ВП №1 (м.Бершадь) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції Трохимець Вадим Сергійович, почав поводити себе зухвало та зверхньо, демонструючи невдоволення. У спілкуванні із ОСОБА_1 , почав надавати оцінку правовим підставам його перебування на території домоволодіння, в якому останній проживає протягом 18 років, правовим підставам користування майном (автомобілем), яке є спільною власністю подружжя ОСОБА_3 , інтерпритуючи факти на власний розсуд та допускаючи при цьому висловлювання ''який Ви чоловік, я тоже чоловік'', ''у Вас з головою всьо нормально?''. Не маючи будь яких доказів працівник поліції почав звинувачувати ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, психологічного характеру, спираючись лише на слова його дружини ОСОБА_2 та в подальшому, безпідставно та протиправно склав тимчасовий заборонний припис Серії ЕТ №104516 від 26.02.2026, а також протокол про адміністративне правопорушення, передбачене, ч.1 ст. 173 КУпАП. Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ознаками вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь- яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 1 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'' домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Таким чином, під домашнім насильством психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству, свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту. Таким чином, наявна конфліктна ситуація, яка виникла між ОСОБА_1 та його дружиною, яка обмежила доступ до спільного автомобіля, не може свідчити про вчинення психологічного насильства, як форми домашнього насильства, в розумінні вимог ч.1 ст. 173 КУпАП та статті 1 Закону України ''Про запобігання та протидію домашнього насильства''. Документи, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не містять відомості про обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП є недоведеним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУПАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе на підставі ст. 268 КУпАП провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 , оскільки присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою.
Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання, також, не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, пояснення, які знаходяться у матеріалах справи підтримує. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Виходячи зі змісту статтей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. 
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" вирізняє такі види домашнього насильства:
- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;
- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
- економічне насильство - навмисні дії одного члена сім`ї щодо іншого, спрямовані на позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.
Зважаючи на викладене, адміністративним правопорушенням є не будь-яке домашнє насильство, а те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Як вбачається із матералів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 674877 від 26.02.2026, ОСОБА_1 26 лютого 2026 року о 08 годині 00 хвилин перебуваючи по АДРЕСА_1 виражався нецензурною лайкою у сторону дружини ОСОБА_2 ..
Разом з тим, обставини описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, в чому саме виразилася шкода, при чому у протоколі взагалі вказано, що шкода лише могла бути завдана, а не завдана, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.
Крім того, суд звертає увагу на те, що саме ОСОБА_1 викликав працівників поліції у зв`язку із вчиненням відносно нього домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , що підтверджується заявою про вчинення домашнього насильства та доданими адвокатом Ткач І.І. відеозаписами здійсненими самим ОСОБА_1 ..
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 26.02.2026 дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства, що потягло за собою заподіяння шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого та які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне справу провадженням закрити, згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як в діях ОСОБА_1  відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Враховуючи, що провадження по справі закривається, підстави для стягнення із ОСОБА_1 судового збору відсутні.
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ч. 1 ст. 173-2, статтями 184, 247, 251, 252, 283 КУпАП,
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. 
Апеляційна скарга подається через суд, який виніс постанову.
Копію постанови надіслати ОСОБА_1 ..
Суддя Людмила ТОКАРЧУК