Справа № 689/2107/25
2/689/126/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В., 
з участю: секретаря судового засідання - Лебеденко О.М.,
представника позивача – адвоката Худняка В.А.,
представника відповідача ТОВ «Енселко Агро» - адвоката Загуровського О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в селищі Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ГВМ-АГРО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат за прострочення внесення орендної плати,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат за прострочення внесення орендної плати. В позові зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 1, 8278 га із кадастровим номером 6825888000:02:003:0008 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Стріховецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 січня 2024 року. 5 червня 2019 року між покійним батьком ОСОБА_2 та ПП «ГВМ-АГРО» укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець зобов`язався передати орендареві, а орендар зобов`язався прийняти у строкове платне користування земельну ділянку із кадастровим номером 6825888000:02:003:0008 строком на 7 років (до 05.06.2026 р.). На підставі зазначеного договору 5 червня 2019 року державним реєстратором Бачинською О.В. було проведено державну реєстрацію іншого речового права – права оренди земельної ділянки. Відповідно до умов договору (п. 2.4. Договору) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 73 571, 80 грн., а розмір орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Первинним орендарем відповідно до договору оренди виступало ПП «ГВМ-АГРО», а орендодавцем – ОСОБА_2 , однак після смерті ОСОБА_2 22 вересня 2022 року право власності на вказану земельну ділянку перейшло до позивачки – ОСОБА_1 . 8 вересня 2025 року за участю приватного виконавця Джубаби Д.О. було здійснено викуп оренди вказаної земельної ділянки, а саме: укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого право оренди перейшло до ТОВ «Енселко Агро». Отже,земельна ділянка перебувала постійно в орендних відносинах безперервно з 5 червня 2019 року. Водночас, як під час дії договору оренди із ПП «ГВМ-АГРО», так і після переходу права оренди до ТОВ «Енселко Агро», орендна плата за користування даною земельною ділянкою позивачці не була виплачена в повному обсязі. Зазначила, що загальна заборгованість у відповідачів перед позивачем зі сплати орендної плати за 2024-2025 роки становить 15 798, 98 грн. (8230, 33 грн. за 2024 рік + 7568, 65 грн. за 2025 рік). Інфляційне збільшення заборгованості за 2024 рік становить 986, 20 грн., за 2025 рік – 1155, 67 грн. 3 % річних за 2024-2025 роки становить 436, 48 грн. Розмір пені за 2024-2025 рр. становить 4 188, 19 грн. Невиплата орендної плати орендарем тягне за собою стягнення заборгованості по орендній платі, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат та є підставою для розірвання договору оренди землі.
12 грудня 2025 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог. У заяві представник позивача зазначив, що в листопаді 2021 року фактично було здійснено лише одну виплату орендної плати в розмірі 6 685, 06 грн., усі інші роки орендарем орендна плата не сплачувалася. Виходячи з того, що розмір фактичної орендної плати за договором становить 6 685, 06 грн., позивачем проведено повний перерахунок заборгованості за 2019-2025 роки з урахуванням основаної суми боргу та раніше виплачених відповідачем-1 сум за листопад 2021 року. отже, заборгованість зі сплати орендної плати складає за 2019 рік – 3 845, 42 грн. (за 210 днів), за 2020 рік – 6 685, 06 грн., за 2022 рік – 6 685, 06 грн., за 2023 рік – 6 685, 06 грн., за 2024 рік – 6 683, 42 грн. (328, 81 грн. + 6364, 61 грн.), за 2025 рік – 6 338, 40 грн. Отже, загальна сума основної заборгованості становить 36 921, 42 грн. Розрахунок інфляційного збільшення заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період прострочення становить 7 858, 09 грн., а саме: за 2019 рік – 1 697, 68 грн., за 2020 рік – 2 234, 96 грн., за 2022 рік – 1 804, 97 грн., за 2023 рік – 856, 03 грн., за 2024 рік – 799, 79 грн. (760, 05 грн. + 39, 74 грн.), за 2025 рік – 464, 66 грн. 3 % річних від простроченої суми заборгованості становлять 3 222, 59 грн., а саме: за 2019 рік – 685, 69 грн., за 2020 рік – 992, 63 грн., за 2022 рік – 591, 01 грн., за 2023 рік – 390, 07 грн., за 2024 рік – 382, 79 грн. (18, 94 грн. + 363, 85 грн.), за 2025 рік – 180, 40 грн. Пеня становить 29 796, 10 грн., а саме: за 2019 рік – 6 169, 84 грн., за 2020 рік – 9 897, 43 грн., за 2022 рік – 5 189, 51 грн., за 2023 рік – 3 499, 41 грн., за 2024 рік – 3 188, 24 грн. (32, 53 грн. + 3 155, 71 грн.), за 2025 рік – 1 851, 67 грн. Таким чином, загальна сума грошових зобов`язань, що підлягає стягненню з відповідачів а корми сить позивача, становить 36 921, 42 грн. (основний борг), 7 858, 09 грн. (інфляційне збільшення), 3 222, 59 грн. (3 % річних), 29 796, 10 грн. (пеня), а всього – 77 798, 20 грн.
На адресу суду 12 січня 2026 року від представника відповідача-2 надійшов відзив на позов. У відзиві представник відповідача-2 зазначив, що ТОВ «Енселко Агро» заперечує проти позову. Так, 8 вересня 2025 року ТОВ «Енселко Агро» придбало право оренди земельної ділянки за договором купівлі-продажу права оренди на електронному аукціоні у зведеному провадженні № 76321038. Відповідно до договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «ГВМ-АГРО», термін сплати орендної плати – до 25 рудня поточного року. Отже, станом на дату купівлі-продажу права оренди земельної ділянки обов`язок сплати орендної плати для ТОВ «Енселко Агро» не настав. Договір купівлі-продажу права оренди не містить інформації про те, що станом на момент купівлі-продажу права оренди земельної ділянки існує заборгованість зі сплати орендної плати попереднього орендаря перед орендодавцем. Право оренди ТОВ «Енселко Агро» за спірним договором оренди землі виникло у вересні 2025 року (після 2024 року, коли, начеб то, було порушено право орендодавця на отримання орендної плати), відповідно порушити зобов`язання з виплати орендної плати за 2024 рік та за 2025 рік ТОВ «Енселко Агро» не могло. Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість з орендної плати солідарно, не зазначивши при цьому підстав таких вимог саме до ТОВ «Енселко Агро». При цьому, зі змісту позову та позовних вимог не вбачається, що ТОВ «Енселко Агро» допустило порушення прав позивача. Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості з ТОВ «Енселко Агро» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Протягом періоду з 2024 року по вересень 2025 року відповідач-2 не був стороною договору оренди земельної ділянки, жодним чином не використовувало земельну ділянку і не мало жодних зобов`язань щодо сплати орендної плати, тобто відповідач-2 не був суб`єктом оспорюваних правовідносин. ТОВ «Енселко Агро» набуло право оренди лише у вересні 2025 року, тобто станом на день подачі позову строк виплати орендної плати не настав. Оскільки ТОВ «Енселко Агро» не порушувало договірних зобов`язань перед ОСОБА_1 та не було учасником правовідносин, в яких було порушено права орендодавця, то і нести відповідальність у вигляді виплати заборгованості з орендної плати та розірвання договору землі ТОВ «Енселко Агро» не може (а.с. 53-55).
5 лютого 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 70-71).
22 травня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 80-81).
Позивачка в судове засідання не з`явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що батько позивачки 5 червня 2019 року уклав договір оренди земельної ділянки із ПП «ГВМ-АГРО». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 19 січня 2024 року позивачка успадкувала зазначену земельну ділянку. На підставі договору купівлі-продажу права оренди до ТОВ «Енселко Агро» перейшли всі права та обов`язки ПП «ГВМ-АГРО». Зазначив, що відповідач ПП «ГВМ-АГРО» в листопаді 2021 року сплатило за орендну плату 6 685 грн. батькові позивачки, а в 2019 році ПП «ГВМ-АГРО» сплатило лише 3648 грн. орендної плати. Відповідачі зобов`язані сплатити солідарно на користь позивачки заборгованість зі сплати орендної плати та штрафні санкції в розмірі 77 798, 20 грн. Зазначив також, що відповідно до п. 3.1. Договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки від 5 вересня 2025 року перехід до Покупця прав та обов`язків орендаря за відповідними договором оренди землі, зазначеним в п. 1.1., відбувається після підписання цього договору та державної реєстрації прав оренди за Покупцем у встановленому чинним законодавством порядку.
Представник відповідача ПП «ГВМ-АГРО» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Представник відповідача ТОВ «Енселко Агро» заперечив проти задоволення позову. Суду показав, що відповідача ТОВ «Енселко Агро» не було повідомлено про заборгованість зі сплати орендної плати ПП «ГВМ-АГРО» за 2019-2024 роки. В цей період позивач (спадкоємець) та спадкодавець позивача не висували заперечень щодо неотримання орендної плати. Докази неотримання орендної плати позивачем не надано. Довідка з податкової служби свідчить лише про сплату податку ПП «ГВМ-АГРО». Зазначив, що ТОВ «Енселко Агро» не зобов`язане сплачувати заборгованість по орендній платі на підставі договору купівлі-продажу права оренди. Вважає, що відповідач жодним чином не порушував права позивача, оскільки строк сплати орендної плати ще не настав. Ствердив, що договір купівлі-продажу права оренди не передбачає перехід зобов`язань зі сплати орендної плати. Заперечив проти розірвання договору оренди, оскільки новий оренда прав позивача не порушує. Вказав, що стаття 614 ЦК України встановлює принцип індивідуальної відповідальності за порушення зобов`язання. А згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Водночас, представником позивача не наведено таких підстав. ТОВ «Енселко Агро» є належним користувачем земельної ділянки, тому просив суд відмовити у задоволенні позову.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю.
Судом встановлено, що 5 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ПП «ГВМ-АГРО» укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець зобов`язався передати орендареві, а орендар зобов`язався прийняти у строкове платне користування земельну ділянку із кадастровим номером 6825888000:02:003:0008 строком на 7 років (до 05.06.2026 р.). Ця обставина підтверджується копією договору оренди землі від 5 червня 2019 року (а.с. 12). Відповідно до умов договору (п. 2.4. Договору) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 73 571, 80 грн., а розмір орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. На підставі зазначеного договору 5 червня 2019 року державним реєстратором Шарівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області Бачинською О.В. було проведено державну реєстрацію іншого речового права – права оренди земельної ділянки (а.с. 13). 
ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 січня 2024 року, що видане приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н.В., спадкоємцем земельної ділянки площею 1, 8278 га із кадастровим номером 682588000:02:003:0008 є ОСОБА_1 (а.с. 10).
8 вересня 2025 року за участю приватного виконавця Джубаби Д.О. було здійснено викуп оренди вказаної земельної ділянки, а саме: укладено договір купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Стожик Н.В., на підставі якого право оренди земельної ділянки площею 1, 8278 га із кадастровим номером 682588000:02:003:0008 перейшло до ТОВ «Енселко Агро». Ця обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 14).
Згідно із п. 3.1. Договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки від 8 вересня 2025 року, що укладений між Приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Джубабою Д.О. (Продавець) та ТОВ «Енселко Агро» (Покупець) перехід до Покупця прав та обов`язків орендаря за відповідними договором оренди землі, зазначеним в п. 1.1. (№ LAE001-UA-20250717-45438 про результати земельних торгів у формі електронного аукціону, що відбувся 20 серпня 2025 року за лотом № 6825888000:02:003:0008/ГВМ), відбувається після підписання цього договору та державної реєстрації прав оренди за Покупцем у встановленому чинним законодавством порядку (а.с. 83-84). Згідно із актом про проведений електронний аукціон (торги) від 8 вересня 2025 року), що складений приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Джубабою Д.О., ТОВ «Енселко Агро» визнається переможцем торгів (а.с. 85—86).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу від 20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 за період з березня 2022 року по серпень 2025 року жодних доходів від ПП «ГРВМ-АГРО» не отримувала (а.с. 15-22).
Згідно із відповіді Управління розвитку агропромислового комплексу та земельних відносин Хмельницької обласної державної адміністрації від 9 жовтня 2024 року за оренду земельних паїв у 2024 році середній показник нарахування орендної плати за землю в Хмельницькій області становить 11, 5 % від нормативної грошової оцінки землі, в Хмельницькому районі – 11, 7 відсотків (а.с. 26).
Відповідно до листа Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 5 грудня 2025 року в листопаді 2021 року ОСОБА_2 отримав дохід від ПП «ГВМ-АГРО» в сумі 6 685, 06 грн. (а.с. 37-38).
18 квітня 2026 року позивачка ОСОБА_1 направила лист-повідомлення на адресу ТОВ «Енселко Агро» про відмову від поновлення (пролонгації) договору оренди землі. Зазначений лист отримано ТОВ «Енселко Агро» 20 квітня 2026 року (а.с. 94-95).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А частина 2 статті 16 ЦК України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права (п. 1). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Стаття 1219 ЦК України передбачає, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1) особисті немайнові права;
2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
На підставі ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Таким чином, обов`язком орендаря є своєчасна сплата орендної плати (аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України).
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦКУ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договору оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону, та умовами Договору.
Підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором
Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 161-ХІV слідує, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Як передбачено пп. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ст. ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Заходи відповідальності за порушення грошового зобов`язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена (постанови Верховного Суду України від 6.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). 
Згідно зі ст. 25 ЦКУ кожна фізична особа з моменту народження і до моменту смерті має здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність).
Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦКУ одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє, отже для дитини набуття цивільних прав та обов`язків здійснюється через законних представників.
Відповідно до статті 31 Цивільного кодексу України діти віком до 14 років відносяться до категорії малолітніх дітей, і згідно з чинним законодавством вправі вчиняти лише дрібні побутові правочини. Від їх імені всі інші правочини вчиняють батьки як законні представники.
Згідно зі ст. 242 ЦКУ законними представниками є батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники або інші встановлені законом особи, які мають повну цивільну дієздатність.
Статтею 177 СК України передбачено, що малолітнім особам може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб. 
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини 1 статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Судом вставлено, що ПП «ГВМ-Агро» та ТОВ «Енселко Агро» не виплачувало позивачу (а також спадкодавцю) орендну плату за 2019 -2020 роки, за 2022-2025 роки у строки, визначені умовами укладеного між ними договору, що відповідно до наведених норм права є суттєвими порушеннями умов договору, та такими, що позбавили позивача права на те, на що вона розраховувала погоджуючись на укладення договору оренди (стаття 651 ЦК України). Отже, такі порушення утворюють системність порушень умов договору та дають підстави для розірвання договору оренди.
Оскільки позивач мотивувала позовні вимоги тим, що відповідачі вчасно не сплачували орендну плату за 2019-2020 роки, за 2022-2025 роки, тому саме відповідачі повиннні були спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати в обумовлений в договорі термін до 25 грудня поточного року, чого ним зроблено не було.
Отже, сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати у строки обумовлені договором є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини 4статті 263 ЦПК України.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 р. у справі № 293/1011/16-ц, несплата орендної плати має на увазі як її невиплату в цілому, так і виплату в меншому, ніж визначено договором, розмірі (без урахування індексації, індексу інфляції і т. п.).
В постанові Верховного Суду від 22.06.2020 (справа № 922/2216/19) зроблено висновок щодо критеріїв істотності порушення умов договору як підстави дострокового розірвання договору на вимогу сторони в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України як необхідної передумови розірвання договору в судовому порядку на вимогу однієї сторони. Зазначено, що істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Невиплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням п. «д» ч. 1 статті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачі (ПП «ГВМ-АГРО» та ТОВ «Енселко Агро») не виплатили позивачу орендну плату за період: за 2019 рік (210 днів з дня укладення договору оренди землі), за повний 2020 рік, за повний 2022 рік, за 366 днів 2024 року (з 01.01.2024р. по 18.01.2024р., з дати реєстрації позивачкою права власності на земельну ділянку 348 днів), за 2025 рік (346 днів).
Доказів зворотного відповідачами суду не надано. 
Отже, оскільки має місце систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата відповідачами орендної плати у строки, визначені договором від 5 червня 2019 року, тобто за 2019 рік, за 2020 рік, за 2022-2025 роки, тому на підставі п. д ч. 1 ст. 141 ЗК Українинеобхідно розірвати договір оренди землі б/н від 5 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Приватним підприємством «ГВМ-АГРО» (32140 Хмельницька область, Хмельницький район, с. Іванівка, вулиця Шевченка, 62; Код ЄДРПОУ 38171525) щодо земельної ділянки із кадастровим номером 6825888000:02:003:00008, площею 1, 8278 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01), яка розташована на території Стріховецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.
Судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 , тому відповідно до приписів ст. ст. 1218, 1227 ЦК України вона успадкувала, зокрема, право вимоги невиплаченої орендної плати, а також усі права кредитора щодо нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені.
З урахуванням вищевикладеного, та виходячи з того, що відповідно до повідомлення Головного управління ДПС у Хмельницьткіцй області від 5 грудня 2025 року розмір фактичної річної орендної плати за договором становить 6 685,06 грн. (а.с. 37-38), судом проведено повний розрахунок заборгованості за 2019–2025 роки, з урахуванням основної суми боргу, та раніше виплачених відповідачем-1 сум (за листопад 2021 року в сум 6 685, 06 грн.), та відповідно до вимог статті 625 ЦК України, а також статей 549–551 ЦК України.

1.Сума основної заборгованості зі сплати орендної плати за період з 2019 р. по 2025 р.:
Рік	Період користування	Формула	Сума боргу	
2019	05.06–31.12 (210 днів з дати укладення договору)	6 685,06 ? 210/365	3 845,42 грн.	
2020	повний рік	6 685,06 ? 1	6 685,06 грн.	
2021	сплачено	–	0,00 грн.	
2022	повний рік	6 685,06 ? 1	6 685,06 грн.	
2023	повний рік	6 685,06 ? 1	6 685,06 грн.	
2024	01.01–18.01 (18 днів)	6 685,06 ? 18/366	328,81 грн.	
2024	19.01–31.12 (348 днів, з дати реєстрації позивачкою права власності на земельну ділянку)	6 685,06 ? 348/366	6 354,61 грн.	
2025	01.01–11.12 (346 днів)	6 685,06 ? 346/365	6 338,40 грн.	

Отже, за період з 05 червня 2019 року по 11 грудня 2025 року відповідачами не виконано обов`язок зі сплати орендної плати в установленому договором та законом розмірі. З урахуванням тривалості користування земельною ділянкою у кожному календарному році, розміру орендної плати (6 685,06 грн на рік) та пропорційного обчислення для неповних періодів, загальна сума основної заборгованості становить: 36 921 грн 42 коп. (тридцять шість тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня 42 копійки).
Зазначена сума є розміром фактично недоотриманої орендодавцем орендної плати, яка підлягає стягненню з відповідачів, а також базою для обчислення додаткових нарахувань – інфляційних втрат, 3 % річних та пені відповідно до ст. 625 ЦК України та умов договору оренди землі.
2. Розрахунок інфляційного збільшення заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ:
Рік 	Сума боргу (грн)	Індекс інфляції	Формула	Інфляційні втрати	
2019	3 845,42	144,1 %	3 845,42 ? 1,441 – 3 845,42	1 697,68 грн.	
2020	6 685,06	133,4 %	6 685,06 ? 1,334 – 6 685,06	2 234,96 грн	
2021	–	–	–	0 грн.	
2022	6 685,06	127 %	6 685,06 ? 1,27 – 6 685,06	1 804,97 грн.	
2023	6 685,06	112,8 %	6 685,06 ? 1,128 – 6 685,06	856,03 грн.	
2024 (18 днів)	328,81	111,98 %	328,81 ? 1,1198 – 328,81	39,74 грн.	
2024 	6 354,61	111,98 %	6 354,61 ? 1,1198 – 6 354,61	760,05 грн.	
2025 (до 11.12)	6 338,40	107,315 %	6 338,40 ? 1,07315 – 6 338,40	464,66 грн.	

Таким чином, за результатами проведених обчислень, із застосуванням офіційних щомісячних індексів інфляції, загальний розмір інфляційних втрат за період прострочення грошових зобов`язань відповідача складає 7 858 грн. 09 коп. (1 697,68 грн. + 2 234,96 грн. + 1 804,97 грн. + 856,03 грн. + 39,74 грн. + 760,05 грн. + 464,66 грн.).
3. Обчислення 3% річних від простроченої суми заборгованості:
Рік	Сума боргу(грн.)	Дні прострочення	Формула	3 % річних	
2019	3 845,42	2172	?0.03?2172/365	685,69 грн.	
2020	6 685,06	1807	?0.03?1807/365	992,63 грн.	
2022	6 685,06	1076	?0.03?1076/365	591,01 грн.	
2023	6 685,06	710	?0.03?710/365	390,07 грн.	
2024 (18 днів)	328,81	698	?0.03?698/366	18,94 грн.	
2024 	6 354,61	698	?0.03?698/366	363,85 грн.	
2025	6 338,40	346	?0.03?346/365	180,40 грн.	

Отже, загальний розмір трьох процентів річних від суми боргу становить 685,69 грн. + 992,63 грн. + 591,01 грн. + 390,07 грн. + 18,94 грн. + 363,85 грн. + 180,40 грн., що в загальній сумі дорівнює 3 222 грн. 59 коп.
3. Визначення суми пені, що підлягає стягненню відповідно до ст. ст. 549–551 ЦК України, розрахована за формулою – борг ? (подвійна ставка / 100) ? (дні прострочення / 365):
Рік	Сума боргу	Ставка	Дні прострочення	Сума пені	
2019	3 845,42	27 %	2172	6 169,84 грн.	
2020	6 685,06	27 %	1807	9 897,43 грн.	
2022	6 685,06	27 %	1076	5 189,51 грн.	
2023	6 685,06	27 %	710	3 499,41 грн.	
2024 (18 днів)	328,81	27 %	698	32,53 грн.	
2024 	6 354,61	27 %	698	3 155,71 грн.	
2025	6 338,40	31 %	346	1 851,67 грн.	

Таким чином, загальний розмір пені, обчислений судом за весь час порушення відповідачами строків сплати орендних платежів (із врахуванням продовжених процесуальних строків на період дії карантини та воєнного стану на всій території України) становить 29 796 грн. 10 коп. (6 169,84 грн. + 9 897,43 грн. + 5 189,51 грн. + 3 499,41 грн. + 32,53 грн. + 3 155,71 грн. + 1 851,67 грн.). 
Отже, загальна сума грошових зобов`язань, що підлягає стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_1 , становить 36 921,42 грн. (основний борг) + 7 858,09 грн. (інфляція) + 3 222,59 грн. (3 % річних) + 29 796,10 грн. = 77 798 грн. 20 коп. (сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень 20 коп.)
Відповідно до статті 540 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Стаття 541 ЦК України передбачає, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
У статті 542 ЦК України зазначено, що уразі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд. Боржник не має права висувати проти вимоги одного із солідарних кредиторів заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах боржника з іншими солідарними кредиторами, в яких цей кредитор не бере участі. Виконання боржником свого обов`язку одному із солідарних кредиторів у повному обсязі звільняє боржника від виконання решті солідарних кредиторів. Солідарний кредитор, який одержав виконання від боржника, зобов`язаний передати належне кожному з решти солідарних кредиторів у рівній частці, якщо інше не встановлено договором між ними.
Згідно стаття 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Ліквідація солідарного боржника - юридичної особи, смерть солідарного боржника - фізичної особи не припиняють обов`язку решти солідарних боржників перед кредитором та не змінюють його обсягу та умов виконання.
При вирішення стягнення суд враховує ту обставину, що відповідач-1 (орендар ПП «ГВМ-АГРО») використовував земельну ділянку з 5 червня 2019 року, а відповідач-2 (орендар ТОВ «Енселко Агро») – з 8 вересня 2025 проку, а згідно із п. 3.1. Договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки після підписання цього договору до Покупця (ТОВ 2Енселко Агро») перейшли права та обов`язки орендаря за відповідним договором оренди земельної ділянки).
Тобто, на переконання суду солідарний обов`язок щодо виплати заборгованості по орендній платі та штрафних санкцій за несвоєчасну її сплату у ПП «ГВМ-АГРО» та ТОВ «Енселко Агро» виник на підставі закону (ст. ст. 540-543 Цивільного кодексу України) та п. 3.1. Договору від 8 вересня 2025 року у зв`язку із неподільністю предмета зобов`язання. 
Отже, у зв`язку з неподільністю предмета зобов`язання, зважаючи на те, що до ТОВ «Енселко Агро» на підставі п. 3.1. Договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки від 8 вересня 2025 року перейшли права та обов`язки орендаря (ПП «ГВМ-АГРО»), тому на підставі припису статті 541 ЦК України та п. 3.1. Договору від 8 вересня 2025 року необхідно стягнути солідарно з Приватного підприємства «ГВМ-АГРО» (32140, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Іванівка, вулиця Шевченка, 62; Код ЄДРПОУ 38171525) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (31334, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Сахнівці, вулиця Центральна, 59; ЄДРПОУ: 37083810) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 36 921, 42 грн., інфляційні втрати в сумі 7 858, 09 грн., 3 % річних в сумі 3 222, 59 грн., пені в сумі 29 796, 10 грн., а всього – на загальну суму 77 798 грн. 20 коп. (сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень 20 копійок). 
Твердження представника ТОВ «Енселко Агро» про відсутність у нього обов`язку відповідати за систематичну несплату орендної плати попереднім орендарем (ПП «ГВМ-АГРО») з посиланням на статус «добросовісного набувача» суперечить самій правовій природі заміни сторони у зобов`язанні.
Інститут «добросовісного набувача», передбачений цивільним законодавством України (зокрема, ст. 388 ЦК України), застосовується виключно у речово-правових відносинах для захисту права власності від віндикаційних позовів. Однак до спірних правовідносин, які наразі існують між сторонами, не можна застосовувати за аналогією норми, що регулюють інші інститути, оскільки тут має місце безпосередня заміна орендаря у триваючих договірних правовідносинах оренди землі.
На переконання суду, купуючи право оренди на торгах, відповідач-2 набув не очищений від зобов`язань об`єкт власності, а саме: комплекс прав та обов`язків орендаря у вже існуючому правовідношенні, разом із правовими наслідками неналежного виконання договору попереднім орендарем.
Так, положеннями договору купівлі-продажу права оренди від 08 вересня 2025 року пункту 3.1 чітко й однозначно визначено: «Перехід до покупця прав та обов`язків орендаря за відповідним договором оренди земельної ділянки, зазначеної в пункті 1.1 договору, відбувається після підписання цього договору та державної реєстрації прав оренди за Покупцем у встановленому чинним законодавством порядку». Вжиття сторонами у договорі формулювання «прав та обов`язків» свідчить про повне правонаступництво ТОВ «Енселко Агро» у спірних орендних правовідносинах.
Таким чином, відповідач-2, набувши статусу орендаря, повністю замінив собою ПП «ГВМ-АГРО» і перебрав на себе увесь обсяг договірних умов, включаючи обов`язок забезпечити дотримання прав орендодавців та наслідки попереднього неналежного виконання умов договору.
Вжиття сторонами у договорі формулювання «прав та обовязків» свідчить про повне правонаступництво ТОВ «Енселко Агро» у спірних орендних правовідносинах. Набувши статусу орендаря, відповідач-2 повністю замінив собою ПП «ГВМ-АГРО» і перебрав на себе увесь обсяг договірних умов, включаючи обов`язок забезпечити дотримання прав орендодавця та наслідки попереднього неналежного виконання умов договору. У свою чергу, факт укладення договору купівлі-продажу права оренди не може слугувати механізмом «обнулення» допущених порушень, які безпосередньо впливають на чинність самого договору оренди землі.
Суд вважає, що перехід права оренди до нового орендаря не припиняє та не усуває наслідків уже допущеного порушення договору, оскільки право орендодавця на судовий захист виникає з моменту систематичної несплати орендної плати. Новий орендар вступає у правовідносини у тому стані, в якому вони існували на момент переходу права оренди, разом із ризиками та наслідками неналежного виконання договору попереднім орендарем.
Так, перехід права оренди не припиняє існування самого договору оренди, а відчуження права оренди не усуває правових наслідків вже допущених порушень договору. Також право орендодавця на розірвання договору виникає саме внаслідок систематичного порушення умов договору, а тому не може бути нівельоване подальшою зміною особи орендаря. 
Таким чином, наразі ТОВ «Енселко Агро» на сьогодні виступає повноцінною стороною чинного договору оренди землі. Якщо відповідач-2 вважає, що при купівлі права оренди на аукціоні його було введено в оману щодо наявності чи відсутності заборгованості, або що приватний виконавець чи ПП «ГВМ-АГРО» приховали від нього стан виконання зобов`язань, це жодним чином не може обмежувати конституційне право власності Позивачів та їхнє право на судовий захист.
Після виконання рішення суду про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за договором оренди, у ТОВ «Енселко Агро» виникне виключно право регресного позову до первинного орендаря ПП «ГВМ-АГРО» або право вимоги до Продавця (приватного виконавця) щодо відшкодування збитків.
В силу згаданого пункту 3.1 Договору купівлі-продажу, стягнення боргу чи розірвання договору через призму відносин із теперішнім орендарем є єдиним законним шляхом захисту прав власників землі.
Так, ОСОБА_1 як позивач не є стороною внутрішніх домовленостей між ПП «ГВМ-АГРО» та ТОВ «Енселко Агро». Саме відповідач-2 добровільно набув право оренди земельної ділянки та прийняв на себе всі ризики, пов`язані із таким набуттям.
Доводи представника відповідача-2 про те, що розірвання договору оренди землі є субсидіарною відповідальністю суд відхиляє.
Відповідно до припису статті 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Кредитор не може вимагати задоволення своєї вимоги від особи, яка несе субсидіарну відповідальність, якщо ця вимога може бути задоволена шляхом зарахування зустрічної вимоги до основного боржника. Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред`явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі пред`явлення позову, - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі. Уразі недотримання цих вимог особою, яка несе субсидіарну відповідальність, основний боржник має право висунути проти регресної вимоги особи, яка несе субсидіарну відповідальність, заперечення, які він мав проти кредитора.
Так, представником відповідача-2 не наведено суду жодних належних і допустимих доказів, які б стверджували про те, що ТОВ «Енселко Агро» має нести додаткову (субсидіарну) відповідальність. Договором оренди землі від 5 червня 2019 року та Договором купівлі продажу права оренди земельної ділянки від 8 вересня 2025 року така відповідальність не передбачена.
Твердження представника відповідача-2 про те, що в даному випадку має бути застосований принцип індивідуальної відповідальності, передбачений ст. 614 ЦК України, суд не бере до уваги та відхиляє.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
В свою чергу, представником відповідача-2 не надано суду жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини ТОВ «Енселко Агро» у несплаті орендної плати позивачу. Зокрема, відповідач-2 придбав право оренди земельної ділянки 8 вересня 2025 року на у відповідності до припису п. 3.1. Договору від 08.09.2025р. набув статусу орендаря. Починаючи з 8 вересня 2025 року і до постановлення судом рішення 27 травня 2026 року пройшло більше 8 місяців. За цей проміжок часу відповідач-2 (його представник) мав у розпорядженні достатньо часу з метою з`ясування розміру заборгованості зі сплати орендної плати перед позивачем та повністю її сплатити. Будь-яких перешкод цьому представник відповідача-2 суду не представив.
А відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Посилання представника відповідача-2 на ту обставину, що ТОВ «Енселко Агро» не порушувало права позивача, суд відхиляє, адже згідно вимог договору оренди землі б/н від 5 червня 2019 року та договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки (п. 3.1. Договору) відповідач-2 набув обов`язки орендаря за вказаним Договором та зобов`язаний був сплати орендну плату відповідно до умов п. 4.1. Договору оренди землі від 05.06.2019 р. (а.с. 12).
Твердження представника відповідача-2 про те, що згідно загальних засад цивільного законодавства розірвання договору оренди землі є неспівмірним заходом, адже ТОВ «Енселко Агро» не ухилялося від договірних зобов`язань (виконання договору оренди землі від 05. 06.2019р.) суд розцінює критично та відхиляє.
Так, представником відповідача-2 не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що ТОВ «Енселко Агро» сплатило позивачці заборгованість по орендній платі за 2019-2020 роки, за 2022-2025 роки, адже згідно п. 3.1. Договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки від 08.09.2025р. до відповідача-2 перейшли права та обов`язки орендаря, в тому числі і щодо сплати орендної плати, а також заборгованості по орендній сплаті. Доказів сплати орендної плати з боку ТОВ «Енселко Агро» за 2019-2020 рр., 2022-2025 рр. позивачу суду не надано.
У постанові від 12 лютого 2025 року по справі № 756/8527/22 Верховний суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив наступний правовий висновок: «Зміст статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Для приватного права апріорі властивими є такі засади, як розумність та добросовісність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Водночас добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» («ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці»). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності».
В свою чергу, представником відповідача-2 не надано суду жодних доказів, які б свідчили про недобросовісність дій позивачки ОСОБА_1 , яка, зі слів її представника, тимчасово проживає за межами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. 
Так, судом задоволено 2 позовні вимоги позивача (немайнового та майнового характеру), тому відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ГВМ-АГРО», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» задоволити повністю.

Розірвати договір оренди землі б/н від 5 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Приватним підприємством «ГВМ-АГРО» (32140 Хмельницька область, Хмельницький район, с. Іванівка, вулиця Шевченка, 62; Код ЄДРПОУ 38171525) щодо земельної ділянки із кадастровим номером 6825888000:02:003:00008, площею 1, 8278 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01), яка розташована на території Стріховецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області

Стягнути солідарно з Приватного підприємства «ГВМ-АГРО» (32140, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Іванівка, вулиця Шевченка, 62; Код ЄДРПОУ 38171525) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (31334, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Сахнівці, вулиця Центральна, 59; ЄДРПОУ: 37083810) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 36 921, 42 грн., інфляційні втрати в сумі 7 858, 09 грн., 3 % річних в сумі 3 222, 59 грн., пені в сумі 29 796, 10 грн., а всього – на загальну суму 77 798 грн. 20 коп. (сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто вісім гривень 20 копійок). 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (31334, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Сахнівці, вулиця Центральна, 59; ЄДРПОУ: 37083810) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )) судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «ГВМ-АГРО» (32140, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Іванівка, вулиця Шевченка, 62; Код ЄДРПОУ 38171525) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )) судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 29 травня 2026 року. 

Суддя А.В. Кульбаба