П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
Єдиний унікальний номер №943/872/26 
Провадження №3/943/345/2026 
09 червня 2026 року м. Буськ
Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., за участю ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
в с т а н о в и в :
як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №654336 від 01.05.2026, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 01 травня 2026 року о 11 год. 43 хв. на вул. Шевченка, 133 в селі Яблунівка Золочівського району Львівської області він керував мотоблоком марки «Заря Люкс R180ND», без реєстраційного номера у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні категорично заперечив та пояснив, що він не вживає алкогольних напоїв узагалі, а з приводу вищевказаного факту він на пропозицію поліцейського погодився та пройшов огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», який показав 0,49 проміле, із чим він не погоджувався та категорично заперечував цей результат перед поліцейськими, пояснивши про невживання алкоголю та вживання таблеток, які вказане проігнорували та запропонували вияснити вказане зі своїм сімейним лікарем, однак ніхто йому не запропонував проїхати в медичний заклад на огляд, поїхавши з місця події без оформлення адміністративних матеріалів, що підтверджується долученим до справи відеозаписом. Відтак, ОСОБА_1 наполягає на визнанні його невинуватості та закритті провадження в справі.
Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). 
При цьому, як убачається із відеозапису події, що підставою для огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння поліцейський неодноразово зазначає на відеозаписі, як «запах алкоголю чутно із салону автомобіля», що не відповідає приписам пункту 3 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, що містить вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, куди така ознака законодавством не віднесена, а натомість передбачено, серед іншого, «запах алкоголю з порожнини рота».
Крім того, згідно частини третьої статті 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
В силу приписів частини шостої статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», де згідно абзацу другого пункту 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Натомість, в силу приписів пункту 6 цієї Постанови водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Крім того, приписами пункту 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за №1413/27858 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Приписами пункту 7 Розділу І цієї Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Аналогічне законодавче положення закріплене у частині третій статті 266 КУпАП. Зокрема, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відтак, аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, суддя вважає, що у разі незгоди водія із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», у поліцейського виникає імперативний обов`язок для направлення водія для проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я, зокрема, в частині пропозиції водію, який висловив незгоду з таким результатом, пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.
Проте, як убачається із матеріалів даної справи, зокрема, із дослідженого відеозапису події, що після проходження ОСОБА_1 огляду за допомогою приладу «Драгер» із результатом 0,49 проміле, останній не погодився із ним, категорично заперечуючи вказаний результат, двічі зазначивши, що «такого не може бути». Зокрема, як слідує із відеозапису події, що після повідомлення поліцейського про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, останні відповів, що не пив нічого та не вживає взагалі, а на слова поліцейського щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, останній категорично заперечив, що «такого не може бути». Після чого, не запропонувавши ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, поліцейський лише відповів, що у такому випадку на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлено в Буський районний суд для прийняття рішення. Згодом, ОСОБА_1 знову повторив, що він не згідний із таким результатом, на що поліцейський відповів, якщо ви не згідні, то можете оскаржити вказані матеріали або з`ясувати в свого терапевта щодо прийому таких таблеток. Після чого, поліцейський перейшов до оформлення адміністративних матеріалів, на чому відеозапис припинився.
Разом із тим, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутнє виписане поліцейським направлення ОСОБА_1 для проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння до відповідного закладу охорони здоров`я, зважаючи на наявність для цього безумовних підстав, передбачених п. 6 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008, оскільки ОСОБА_1 висловив незгоду із результатом приладу «Драгер», а тому повинен був направлятись поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Отже, суд вважає, що поліцейський, в порушення імперативних приписів п. 6 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 та п. 7 Розділу І Інструкції МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, після висловлення водієм незгоди із результатом приладу «Драгер», не запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні (для перевірки такого результату огляду), не доставивши його в найближчий заклад охорони здоров`я.
Крім того, про незгоду ОСОБА_1 із виявленим на місці зупинки результатом його огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» (0,49 проміле) свідчить також його відмова підписати роздруківку з приладу «Драгер» і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із позитивною пробою 0,49 проміле.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 21 Розділу ІІІ Інструкції МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015).
Крім того, згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, Суд вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Аналогічно у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №654336 від 01.05.2026, зважаючи на істотне порушення процедури такого огляду, що вказує на обгрунтовані сумніви у результатах такого огляду, виходячи з істотного порушення поліцейським імперативних приписів п. 6 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 та п. 7 Розділу І Інструкції МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, який не запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, зважаючи на його незгоду із результатом огляду за допомогою приладу «Драгер» та повідомленням ОСОБА_1 працівників поліції, що він алкоголю не вживав і категорично заперечує результат тесту Драгера. Тобто, суд констатує, що працівниками поліції не було запропоновано та не забезпечено водію можливість пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, про що об`єктивно слідує із наданого поліцейським відеозапису події, що «поза розумним сумнівом» свідчить про недотримання працівниками поліції вимог п. 7 Розділу І Інструкції МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, внаслідок чого результат проведеного поліцейським огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів приладу «Драгер» в силу приписів п. 21 Розділу ІІІ Інструкції МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 та вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, слід вважати недійсним.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Львівського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року в справі №463/3244/24, де зазначено, що як убачається із відеозапису події від 30 березня 2024 року співробітники поліції запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, на що вона погодилася. Результат огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest» показав позитивний результат, із яким водій не погодився. Разом із тим, в порушення вищезазначених вимог закону щодо порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції не було забезпечено проведення огляду водія на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Оскільки працівниками поліції не було дотримано вимог закону щодо проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, то такий огляд вважається недійсним.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Львівського апеляційного суду від 30 серпня 2024 року в справі №466/3723/24, у якій суд апеляційної інстанції виснував, що як убачається з відеозапису події від 22 березня 2024 року співробітники поліції запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, на що він погодився. Результат огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» показав позитивний результат, із яким водій не погодився. Повідомив працівникам поліції, що алкоголю не вживав. Про незгоду водія свідчить також його відмова підписати протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також роздруківку з приладу «Drager». Разом із тим, в порушення вищезазначених вимог закону щодо порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції не було запропоновано та не забезпечено водію можливість пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров`я. Оскільки працівниками поліції не було дотримано вимог закону щодо проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, то такий огляд вважається недійсним.
Крім того, у постанові Київського апеляційного суду від 11 травня 2025 року в справі №367/13710/25 суд апеляційної інстанції виснував, як убачається із технічного запису, що водій не погодився із результатами огляду приладу «Drager», про що відповідно повідомив працівників поліції, однак останні не забезпечили особі після висловлення його незгоди з результатом огляду на місці зупинки, можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я. Крім того, як убачається з чеку приладу «Drager», що водій відмовився підписувати результат огляду. Відтак всупереч вимогам п. 7 Інструкції, працівники поліції не направили особу до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а продовжили складати протокол про адміністративне правопорушення. Вищенаведені фактичні обставини та наявні в матеріалах справи докази свідчать про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, апеляційний суд констатував, що вищезазначене «поза розумним сумнівом» свідчить про те, що працівниками поліції не було дотримано вимог п. 7 Інструкції. Таким чином, суд першої інстанції фактично дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, не забезпечив повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення. Суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу. Отже, постанова суду про притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Разом із тим, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, - 
п о с т а н о в и в:
провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос