Справа № 134/2037/25
2/134/179/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
07 травня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю: секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.
представника відповідачки – адвоката Жовтої А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

22 грудня 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 25 лютого 2025 року між сторонами укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1517-6854, відповідно до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 20 000,00 грн строком на 365 днів, з яких базовий період становить 30 днів. За користування кредитом встановлено процентну ставку у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та 0,74 % за кожен день користування кредитом, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Крім того, умовами договору передбачено сплату комісії позичальником за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми наданого кредиту.
Додатковими угодами до договору про відкриття кредитної лінії № 1517-6854 від 30 березня 2025 та 02 квітня 2025 року сторони погодили надання позичальнику додаткових кредитних коштів у сумі відповідно 2 000,00 грн та 3 700,00 грн.
У свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію за надання кредиту, однак свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22 жовтня 2025 року у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 69 810,27 грн, з яких: 20 258,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35 847,27 грн - заборгованість за процентами; 12 850,00 грн - заборгованість за процентами річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України; 855,00 грн - заборгованість за комісією.
Вказану заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь, а також вирішити питання про стягнення з відповідачки понесених судових витрат.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 24 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 03 лютого 2026 року розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідачки ОСОБА_1 , мотивованим необхідністю підготувати відзив на позовну заяву.
12 лютого 2026 року до суду від представника відповідачки – адвоката Зачепіло З.Я. засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач не надав первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували фактичне перерахування кредитних коштів відповідачці. Наданий розрахунок заборгованості складений самим позивачем і не є належним доказом. Відповідно до умов кредитного договору строк кредитування становив 30 днів. Позивачем заявлено до стягнення проценти у значно більшому розмірі, однак належних та допустимих доказів пролонгації (продовження) строку дії кредитного договору матеріали справи не містять. За відсутності доказів пролонгації договору нарахування процентів після закінчення 30-денного строку кредитування є безпідставним, а тому заявлена до стягнення сума процентів є завищеною та необґрунтованою.
Крім того, вимога про стягнення комісії за надання кредиту є неправомірною. Комісія фактично є додатковою платою за надання кредитних коштів та дублює плату за користування кредитом у вигляді процентів. Умови договору щодо сплати такої комісії порушують принципи справедливості, добросовісності та розумності, а тому не можуть бути підставою для стягнення коштів з відповідачки.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 01 квітня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з необхідністю витребування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації чи належить банківська карта з номером НОМЕР_1 відповідачці ОСОБА_1 , а також виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 25.02.2025 року по 06.04.2025 року.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 20 квітня 2026 року розгляд справи було відкладено через ненадходження витребуваних доказів.
Суд звертає увагу, що згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України,  при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.
З огляду на це суд не бере до уваги додаткові пояснення по справі, які надійшли 15.04.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідачки – адвоката Жовтої А.С., оскільки не визнавав їхнє подання необхідним.
У судовому засіданні 07 травня 2026 року представник відповідачки – адвокат Жовта А.С. просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позов.
Позивач у судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Водночас до позовної заяви долучено клопотання, у якому представник позивача – Резуєв Є.В. просить розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 25 лютого 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1517-6854 продукту «CreditKasa», за умовами якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало відповідачці кредит у розмірі 20 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до Графіка платежів (пункти 2.2, 2.3, 3.1, 4.1 договору).
Пунктом 4.14 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення (виплати) кредиту 24 лютого 2026 року.
Згідно з пунктами 4.7-4.10, 10.1, 10.3 кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована. Процентні ставки за користування кредитом, зазначені у п. 4.10 договору, застосовуються у відповідні періоди дії договору і не можуть бути збільшені кредитодавцем в односторонньому порядку без письмової згоди позичальника. Плата за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою у розмірі 0,01 % за кожен день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів першого базового періоду, або зниженою процентною ставкою у розмірі 1,00 % за кожен день користування кредитом до 180 дня користування кредитом. Крім того, за користування кредитом у період з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору плата за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою у розмірі 0,74 % за кожен день користування кредитом.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на день укладення кредитного договору (за весь строк кредитування) складає 83 963,66 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту (якщо умови договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту), проценти за користування кредитом та комісійну винагороду, яка стягується з позичальника на користь третьої особи, що надає платіжні послуги під час здійснення платежів за договором через вебсайт кредитодавця або через особистий кабінет (пункт 4.16 договору).
Сторони передбачили, що у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту, кредитодавець має право розірвати договір за своєю ініціативою, проінформувавши про це позичальника письмово за 30 календарних днів (п. 8.4 договору).
Невід`ємною частиною кредитного договору є Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України (пункт 12.21 договору).
ОСОБА_1 підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А3163», а ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 25 лютого 2025 року перерахувало суму кредиту в розмірі 20 000,00 грн на вказану відповідачкою платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою платіжної системи EasyPay.
У подальшому ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладали додаткові угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1517-6854, а саме 30 березня 2025 року та 02 квітня 2025 року, за умовами яких ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало ОСОБА_1 додаткові кредитні кошти у сумі відповідно 2 000,00 грн та 3 700,00 грн на вказану нею платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою платіжної системи EasyPay.
У зазначених додаткових угодах сторони передбачили сплату позичальником комісії за видачу додаткових грошових коштів у кредит у розмірі 15 % від суми додаткових грошових коштів.
У подальшому ОСОБА_1 порушила умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, у зв`язку з чим станом на 22 жовтня 2025 року позивачем нарахована заборгованість у сумі 69 810,27 грн, з яких: 20 258,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35 847,27 грн - заборгованість за процентами; 12 850,00 грн - заборгованість за процентами річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України; 855,00 грн - заборгованість за комісією.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі – Закон № 675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом частини шостої статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону № 675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Досліджені судом письмові докази вказують на те, що 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в електронній формі кредитний договір, а 30 березня 2025 року та 02 квітня 2025 року – додаткові угоди до цього договору, за умовами яких вказана фінансова установа перерахувала відповідачці грошові кошти у загальному розмірі 25 700,00 грн (25.02.2025 - 20 000,00 грн, 30.03.2025 - 2 000,00 грн, 02.04.2025 - 3 700,00 грн), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку, визначеному договором.
Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 на її банківську картку та належність цієї картки саме відповідачці підтверджується повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 10.04.2026 № 20.1.0.0.0/7-260403/86501-БТ, а також випискою про рух коштів по рахунку за період з 25.02.2025 по 06.04.2025.
Відповідно до ч. 7 ст. 84 ЦПК України суд має право витребувати докази з власної ініціативи у разі необхідності їх отримання для правильного вирішення справи. Реалізація судом такого повноваження не суперечить принципу змагальності сторін, оскільки спрямована на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. З огляду на значення витребуваних доказів для встановлення фактичних обставин спору, суд вважає їх витребування обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам процесуального закону.
Водночас суд не бере до уваги докази, які надійшли від позивача через систему «Електронний суд» 05.02.2026, оскільки до клопотання про їх долучення не додано доказів направлення таких доказів відповідачці, а саме клопотання не містить прохання про поновлення пропущеного строку на подання доказів.
Оскільки відповідачка не виконувала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, коштів на погашення кредиту та процентів згідно графіка платежів не вносила, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 28 жовтня 2025 року направило на її адресу письмову вимогу про сплату заборгованості по кредиту в розмірі 69 810,27 грн протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги.
З огляду на те, що вказана вимога залишилась без виконання, позивач набув права достроково стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором.
Вимоги позивача у частині стягнення з відповідачки 20 258,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 35 847,27 грн заборгованості за процентами та 855,00 грн заборгованості за комісією доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі (з урахуванням додаткових угод), тому підлягають задоволенню і з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 56 960,27 грн заборгованості за кредитним договором № 1517-6854 від 25 лютого 2025 року.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, є арифметично правильним та здійснений у межах строку кредитування з урахуванням погодженої сторонами процентної ставки і здійснених відповідачкою платежів у загальній сумі 10 500,00 грн (25.03.2025 - 5 500,00 грн; 29.04.2025 - 5 000,00 грн).
Суд зауважує, що, заперечуючи проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, сторона відповідача не надала власного розрахунку, який би свідчив про інший розмір заборгованості або спростовував наведені позивачем дані. 
За таких обставин наданий позивачем розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом розміру заборгованості, оскільки він є детальним, містить усі необхідні складові та відображає структуру нарахувань і здійснені платежі. 
Доводи представника відповідачки щодо безпідставності нарахування процентів після 30-денного строку є необґрунтованими, оскільки вони не враховують умов кредитного договору та фактичних обставин справи.
Сторони погодили, що 30 днів є лише базовим періодом кредитування, тоді як загальний строк дії договору становить 365 календарних днів. Відповідно, проценти нараховуються протягом усього строку користування кредитом у межах дії договору.
Крім того, судом встановлено, що після направлення відповідачці повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору позивач не нараховував проценти за користування кредитом. 
Доводи представника відповідачки про неправомірність стягнення комісії із посиланням на практику Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки наведені у відзиві правові висновки стосуються інших правовідносин, а саме щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту, яка має іншу правову природу, є періодичним платежем та фактично може дублювати проценти за користування кредитом.
Натомість у даній справі йдеться про одноразову комісію за видачу додаткових кредитних коштів, яка прямо передбачена умовами додаткових угод до кредитного договору, була погоджена сторонами при їх укладенні та є складовою загальної вартості кредиту.
Що стосується нарахованої позивачем заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, то суд зважає на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Відповідно до ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Оскільки проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України за кредитним договором нараховані за період з 26.04.2025 по 28.06.2025, відповідачка звільняється від обов`язку їх сплати на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Викладення на підставі Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» у новій редакції пункту 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, за кредитними договорами у період воєнного стану.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» слід стягнути 56 960,27 грн заборгованості за кредитним договором № 1517-6854 від 25 лютого 2025 року, з яких: 20 258,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35 847,27 грн - заборгованість за процентами; 855,00 грн - заборгованість за комісією.
У задоволенні вимоги щодо стягнення 12 850,00 грн заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України слід відмовити.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, ціна позову становила 69 810,27 грн, позов задоволено на суму 56 960,27 грн, тобто на 81,59 % (56 960,27 х 100 % : 69 810,27), тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1 976,44 грн (2 422,40 х 81,59 %) судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 84, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1517-6854 від 25 лютого 2025 року в розмірі 56 960,27 грн (п’ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят гривень, 27 копійок), з яких: 20 258,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 35 847,27 грн - заборгованість за процентами, 855,00 грн - заборгованість за комісією.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 1 976,44 грн (одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість гривень, 44 копійки) сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідачка:  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя: