Справа № 162/61/25
Провадження № 1-кп/162/30/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 , 
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 , 
представника потерпілої юридичної особи – військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України – ОСОБА_12 ,
розглянувши кримінальне провадження № 62022140130000116 за частиною першою статті 415 Кримінального кодексу України (далі – КК) відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Судче Любешівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого (на момент вчинення інкримінованих дій – солдата військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України), учасника бойових дій, неодруженого, утримує двох дітей, несудимого, 
встановив:
Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним.
Солдат ОСОБА_10 приблизно о 07 годині 12 жовтня 2022 року, керуючи автомобілем (транспортною машиною) марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись на 139 кілометрі + 400 метрів автодороги Р-14 сполученням «Луцьк – Дольськ» між селищем Любешів та селом Люб`язь Камінь-Каширського району Волинської області у напрямку села Люб`язь в умовах недостатньої видимості (туману), був неуважним, не оцінив дорожню обстановку, не переконався, що рух керованої ним транспортної машини буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не забезпечив безпечну швидкість, здійснив маневр обгону автомобіля марки «ВАЗ-2121», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_13 , який рухався попутно, та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_14 , що їхав по смузі руху у зустрічному напрямку до селища Любешів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми (поширене осаднення шкіри обличчя з множинними дрібними поверхневими різаними ранами лоба поодинокою різаною раною спинки носа, забійною скальпованою раною правої брівно-параорбітальної ділянки обличчя, забійною раною основ нижньої повіки правого ока, підшкірними крововиливами правої параорбітальної ділянки, правого скату носа і верхньої повіки лівого ока; субапоневротичний крововилив правої лобно-скроневої ділянки голови; субапоневротична гематома лівої тім`яно-потиличної ділянки голови; забій головного мозку з крововиливами під його м`яку мозкову оболонку і в його шлуночкову систему); осаднення шкіри передньої поверхні лівої вушної раковини; саден (2 шт.) шкіри передньої поверхні правої вушної раковини; множинних (4 шт.) саден верхньо-латеральної поверхні ділянки правого плечового суглобу, закритої тупої травми тулуба (поширене осаднення шкіри спини і правої бокової поверхні тулуба, поширене поверхневе осаднення шкіри правої половини передньої черевної стінки; закритий розрив зчленування між ХІ і ХІІ грудними хребцями з повним зміщенням вказаних хребців один стосовно одного за шириною з повним розривом спинного мозку; закриті злами ІХ-ХІ ребер справа по задньо-аксилярній лінії, VI-VIII ребер зліва по передньо-аксилярній лінії, ІХ-ХІ ребер зліва по лопатковій лінії і ХІІ ребра зліва по паравертебральній лінії; неповний (крім задньої стінки) розрив грудного відділу аорти, забої обох легень, крововиливи в основи обох куполів діафрагми паравертебрально; черезкапсульні розриви (2 шт.) тканини селезінки; субкапсулярні розриви прикореневих ділянок правої (1 шт.) і лівої (2 шт.) нирок, двобічний гемоторакс (кров в кількості до 600 мл – в правій і до 1100 мл – в лівій плевральних порожнинах); гемоперитонеум (до 160 мл крові в черевній порожнині); поширені імбібуючі крововиливи в клітковину середостіння та заочеревинного простору); множинних дрібних саден тильних поверхонь кистей правої (5 шт.) і лівої (до 20 шт.) верхніх кінцівок; множинних саден (до 12 шт.) і підшкірних крововиливів (до 20 шт.) правої нижньої кінцівки; множинних саден (до 17 шт.) і підшкірних крововиливів (до 13 шт.) лівої нижньої кінцівки; забійно-колотої рани передньої поверхні лівого стегна; розірваної рани шкіри тильної поверхні лівої ступні. За ступенем тяжкості стосовно живої особи зазначена вище поєднана тупа травма тіла за ознакою небезпеки для життя належала би до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть. Причиною смерті ОСОБА_14 став травматичний шок важкого ступеня, який розвинувся в результаті отримання вищевказаної поєднаної тупої травми тіла. У прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 2.3. б), д), пункту 12.2, пункту 14.6. г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. 
Показання учасників кримінального провадження у судовому засіданні.
ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій визнав повністю, про скоєне шкодує, у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілих та дав такі показання. На момент вчинення кримінального правопорушення він проходив військову службу у військовій частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України. За ним був закріплений транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Частина тимчасово дислокувалась у селі Проходи Камінь-Каширського району Волинської області. Напередодні дорожньо-транспортної пригоди перед вечірнім шикуванням він домовився з безпосереднім командиром мінометної батареї про ремонт транспортного засобу у селищі Любешів та отримав дозвіл залишити військову частину з автомобілем. З військової частини виїхав приблизно о 21 годині 30 хвилин 11 жовтня 2022 року. Після ремонту транспортного засобу поїхав переночувати додому. Близько 07 години 12 жовтня 2022 року повертався до місця несення служби. Ще було темно, похмуро, туман. Між тим, видимість дороги була достатньою. В автомобілі було ввімкнуто ближнє світло фар. Під час руху за селищем Любешів перед ним було принаймні два автомобілі, один з них здійснив обгін. Обвинувачений також вирішив виконати цей маневр. Їхав зі швидкістю 80-90 км/год та почав обгін попутного транспортного засобу «ВАЗ Нива». Коли уже був на зустрічній смузі, приблизно за 10-15 метрів він побачив велосипедиста, який виїхав з прилягаючої ґрунтової дороги та рухався по лівій смузі дороги без будь-яких світловідбивних елементів. Обвинувачений гальмував, намагався з`їхати в лівий кювет, однак не встиг. Відбувся фактично лобовий удар. ОСОБА_10 одразу вискочив з автомобіля, підбіг до потерпілого, зупинив інше авто, попросив викликати швидку та поліцію. Домедичної допомоги потерпілому не надавав, бо був в шоковому стані. У зв`язку з отриманими травмами обвинуваченого госпіталізували каретою екстреної медичної допомоги. Через кілька днів ОСОБА_10 разом з батьками та командиром військової частини поїхали додому до потерпілих ОСОБА_15 у село Проходи. Батьки обвинуваченого надали ОСОБА_16 близько 40 тисяч гривень. Згодом зі слів побратимів він дізнався, що командир військової частини передав Колбам 215 тисяч гривень, які вдалось зібрати товаришам по службі. Обвинувачений настоює, що військову частину самовільно не залишав, про висновок службового розслідування дізнався з матеріалів кримінального провадження. При призначенні покарання ОСОБА_10 просив врахувати, що злочин вчинено з необережності, його каяття, активне сприяння у встановленні обставин кримінального правопорушення, часткове відшкодування моральної шкоди потерпілим, позитивні характеристики по місцю служби та проживання, наявність на утриманні двох дітей. Також взяти до уваги, що обвинувачений є учасником бойових дій, отримав тяжке поранення та потребує подальшого лікування. Просив призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК у виді пробаційного нагляду. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 визнав, однак у визначенні суми відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду. Цивільний позов військової частини про відшкодування матеріальної шкоди обвинувачений визнає частково: в межах суми балансової вартості транспортного засобу. 
Потерпіла ОСОБА_6 , вдова загиблого, у суді показала, що вранці 12 жовтня 2022 року ОСОБА_14 поїхав із дому на велосипеді у селище Любешів на підробітки. Коли вона прибула на місце події, то побачила тіло чоловіка, яке лежало праворуч в кюветі по відношенню до напрямку його руху. Велосипед був розтрощений, взуття та їжа розкидані. На місці події потерпіла бачила сліди гальмування. Обвинуваченого уже не було. Командир військової частини та батьки ОСОБА_10 приходили до потерпілих додому та надали по 40 тисяч гривень. З ними був і обвинувачений, який просив вибачення. Між тим ОСОБА_6 вважає таку поведінку обвинуваченого нещирою, адже за весь час до направлення справи до суду він з ними не зв`язувався, не намагався попросити пробачення та відшкодувати шкоду. Між тим, під час допиту потерпіла визнала, що ОСОБА_10 приїздив до неї зі своїм захисником та пропонував кошти на відшкодування моральної шкоди, вона відмовилась та повідомила, що будь-які дії буде вчиняти зі своїм представником адвокатом ОСОБА_9 . ОСОБА_6 настоює на найсуворішому покаранні обвинуваченого, цивільний позов підтримала.
Потерпіла ОСОБА_8 (до укладення шлюбу – ОСОБА_17 ), донька ОСОБА_14 , у суді дала такі показання. Про подію її повідомила сестра ОСОБА_18 близько 08 години 12 жовтня 2022 року. На місце аварії вона приїхала із ОСОБА_19 біля 11 години. Понівечений автомобіль лежав у кюветі. На дорозі були сліди гальмівного шляху. Батьки ОСОБА_10 та командир військової частини відшкодували їм по 40 тисяч гривень, які були витрачені на похорон. Ці кошти потерпіла особисто перераховувала. ОСОБА_8 просила суворого покарання ОСОБА_10 , який тривалий час навіть не намагався з ними вийти на контакт, цивільний позов підтримала. 
Потерпіла ОСОБА_7 , донька загиблого, у суді фактично підтвердила показання ОСОБА_8 , додала, що коли батьки обвинуваченого привезли гроші, то обвинувачений бурмотів: «Пробачте, пробачте». Свій цивільний позов ОСОБА_7 підтримала, просила застосувати до ОСОБА_10 найсуворіше покарання. 
Свідок ОСОБА_20 , інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, у суді показав, що приблизно 07 годині 12 жовтня 2022 року отримав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. В цей час була недостатня видимість: світало, туман. Коли свідок приїхав на місце події, то побачив труп ОСОБА_14 , автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» з механічними пошкодженнями. ОСОБА_10 сидів на обочині біля дороги. Під час спілкування від обвинуваченого відчувався запах алкоголю з порожнини рота, однак пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 відмовився. 
Свідок ОСОБА_21 у суді показав, що вранці, можливо 12 жовтня 2022 року, точної дати не пам`ятає, він із сином на автомобілі їхали у село Сваловичі Камінь-Каширського району Волинської області. Був світанок, сильний туман, тому рухались із ближнім світлом фар із швидкістю 30-40 км/год. Недалеко від виїзду із Любешова у напрямку села Люб`язь на автодорозі помітили дорожньо-транспортну пригоду, зупинились. ОСОБА_10 був у шоковому стані: бігав, метушився, у нього трусилися руки. Потерпілий лежав на обочині, ОСОБА_21 до нього не підходив. Свідок викликав поліцію та екстрену медичну допомогу. Коли приїхав наряд поліції, свідок залишив місце події. 
Свідок ОСОБА_22 , батько обвинуваченого, у суді показав, що ввечері 11 жовтня 2022 року ОСОБА_23 подзвонив та повідомив, що ночуватиме вдома у селі Любешівська Воля. ОСОБА_10 під`їхав додому на автомобілі приблизно о 24 годині. Свідок вже відпочивав, тому до обвинуваченого не виходив. Вранці наступного дня ОСОБА_10 виїхав приблизно о 07 годині. Невдовзі обвинувачений зателефонував та повідомив, що потрапив в аварію, в якій загинула людина. ОСОБА_22 приїхав на місце подій десь о 08 годині. Вже була швидка допомога та поліція. ОСОБА_23 був у шоковому стані. Тіло потерпілого ОСОБА_14 було на узбіччі. Велосипед без світловідбивачів лежав на дорозі. Згодом на місці подій побачив дружину загиблого ОСОБА_6 та запропонував допомогу в похованні, ОСОБА_24 відмовилась. Пізніше зустрічався з потерпілою ОСОБА_6 , вона запропонувала в якості компенсації придбати однокімнатну квартиру в ОСОБА_19 . Родина таких коштів не мала. Між тим, з обвинуваченим, його комбатом поїхали на поминки ОСОБА_14 ОСОБА_22 надав ОСОБА_16 40 тисяч гривень, які вдалося зібрати. Командир також дав конверт з грошима, однак суми не озвучував. Пізніше свідок дізнався від побратимів обвинуваченого, що вдалось зібрати близько 215 тисяч гривень. Автомобіль «Mitsubishi Pajero» придбавали волонтери, ОСОБА_23 для цього особисто надав своїх 1700 доларів США. 
Дослідженням доказів судом встановлено такі обставини.
Відповідно до рапорту чергового працівника поліції о 07 годині 33 хвилини 12 жовтня 2022 року на службу «102» звернувся ОСОБА_25 та повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилась неподалік автозаправки «WOG» у напрямку Люб`язя. Водій чорного джипа, реєстраційний номер НОМЕР_5 , збив велосипедиста (Т. 2 а.с. 103).
Згідно з повідомленням лікаря о 08 годині 08 хвилин 12 жовтня 2022 року у Любешівську багатопрофільну лікарню доставлено ОСОБА_10 з відкритим переломом п`ятої п`ясткової кістки зі зміщенням (Т. 2 а.с. 107).
Відповідно до акта медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння № 161 станом на момент його проведення о 08 годині 50 хвилин 12 жовтня 2022 року ОСОБА_10 був тверезий, що встановлено результатами токсикологічного дослідження (Т. 2 а.с. 163). 
Під час огляду місця події з 09 години 50 хвилин 12 жовтня 2022 року встановлено точне місце дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано розташування автомобіля «Mitsubishi Pajero» та велосипеда потерпілого, описано їх механічні пошкодження, положення та позу трупа ОСОБА_14 , два сліди гальмування по асфальтному покриттю та на ґрунтовому узбіччі загальною протяжністю 56 та 57,1 метра відповідно. Констатовано, що на одязі та велосипеді потерпілого відсутні світловідбивні елементи. Складено схему, виготовлено фототаблиці (Т. 2 а.с. 108-124).
Згідно з довідкою Волинського обласного центру з гідрометеорології № 993-01/49-302 від 09 листопада 2022 року на території селища Любешів у напрямку села Дольськ Волинської області між 06 та 09 годинами 12 жовтня 2022 року була ясна та малохмарна погода без опадів з метеорологічною дальністю видимості 3200 метрів (а.с. Т. 2 а.с. 161). 
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 49 від 08 листопада 2022 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми (поширене осаднення шкіри обличчя з множинними дрібними поверхневими різаними ранами лоба поодинокою різаною раною спинки носа, забійною скальпованою раною правої брівно-параорбітальної ділянки обличчя, забійною раною основ нижньої повіки правого ока, підшкірними крововиливами правої параорбітальної ділянки, правого скату носа і верхньої повіки лівого ока; субапоневротичний крововилив правої лобно-скроневої ділянки голови; субапоневротична гематома лівої тім`яно-потиличної ділянки голови; забій головного мозку з крововиливами під його м`яку мозкову оболонку і в його шлуночкову систему); осаднення шкіри передньої поверхні лівої вушної раковини; саден (2 шт.) шкіри передньої поверхні правої вушної раковини; множинних (4 шт.) саден верхньо-латеральної поверхні ділянки правого плечового суглобу, закритої тупої травми тулуба (поширене осаднення шкіри спини і правої бокової поверхні тулуба, поширене поверхневе осаднення шкіри правої половини передньої черевної стінки; закритий розрив зчленування між ХІ і ХІІ грудними хребцями з повним зміщенням вказаних хребців один стосовно одного за шириною з повним розривом спинного мозку; закриті злами ІХ-ХІ ребер справа по задньо-аксилярній лінії, VI-VIII ребер зліва по передньо-аксилярній лінії, ІХ-ХІ ребер зліва по лопатковій лінії і ХІІ ребра зліва по паравертебральній лінії; неповний (крім задньої стінки) розрив грудного відділу аорти, забої обох легень, крововиливи в основи обох куполів діафрагми паравертебрально; черезкапсульні розриви (2 шт.) тканини селезінки; субкапсулярні розриви прикореневих ділянок правої (1 шт.) і лівої (2 шт.) нирок, двобічний гемоторакс (кров в кількості до 600 мл – в правій і до 1100 мл – в лівій плевральних порожнинах); гемоперитонеум (до 160 мл крові в черевній порожнині); поширені імбібуючі крововиливи в клітковину середостіння та заочеревинного простору); множинних дрібних саден тильних поверхонь кистей правої (5 шт.) і лівої (до 20 шт.) верхніх кінцівок; множинних саден (до 12 шт.) і підшкірних крововиливів (до 20 шт.) правої нижньої кінцівки; множинних саден (до 17 шт.) і підшкірних крововиливів (до 13 шт.) лівої нижньої кінцівки забійно-колотої рани передньої поверхні лівого стегна; розірваної рани шкіри тильної поверхні лівої ступні. За ступенем тяжкості стосовно живої особи зазначена вище поєднана тупа травма тіла за ознакою небезпеки для життя належала би до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть. Причиною смерті ОСОБА_14 став травматичний шок важкого ступеня, який розвинувся в результаті отримання вищевказаної поєднаної тупої травми тіла (Т. 2 а.с. 129). 
Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ19/103-22/9262-ІТ від 12 січня 2023 року зовнішнім оглядом автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , встановлено, що на його кузові наявні пошкодження аварійного характеру, які сконцентровані в передній частині. На момент експертного огляду гальмова система та ходова частина транспортного засобу знаходились в працездатному стані. Система рульового керування була в непрацездатному стані. Непрацездатність системи рульового керування у вигляді від`єднання рульової колонки від місць кріплення виникла під час ударного навантаження в момент дорожньо-транспортної пригоди (Т. 2 а.с. 141-149). 
Висновком транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/103-22/9312-ІТ від 30 січня 2023 року встановлено, що в момент первинного контакту взаємодіяли передня частина автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_10 , та передня частина велосипеда, яким керував ОСОБА_14 . Наїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_10 на велосипедиста ОСОБА_14 відбувся на 139 кілометрі + 400 метрів автодороги Р-14 неподалік села Проходи Камінь-Каширського району Волинської області на лівій смузі руху у напрямку до села Проходи (а.с. Т. 2 а.с. 151-159).
Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/103-23/9398-ІТ від 19 жовтня 2023 року швидкість руху автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент початку гальмування була не меншою 81,9- 91,0 км/год. В заданій дорожній ситуації з технічної точки зору автомобіль «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 в момент реакції водія знаходився на відстані 33,6-38 м від початку сліду гальмування (Т. а.с. 194-196). 
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 853-Е від 17 травня 2024 року при наданому слідством комплексі вихідних даних з технічної точки зору в даній дорожній ситуації небезпека для руху водію автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 виникає в момент об`єктивної можливості виявити велосипедиста на проїзній частині. У ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.6 (ґ), 12.2, 14.2 (в), 12.3 Правил дорожнього руху. При умові загальної видимості в напрямку руху 20 м (згідно з його показами) рухатись зі швидкістю 38-44 км/год. Перед початком виконання маневру обгону переконатись, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. В момент виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (Т. 2 а.с. 200-205).
Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/103-24/7392-ІТ від 25 липня 2024 року у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , виконуючи маневр обгону в умовах недостатньої видимості сам своїми діями створював небезпеку для руху зустрічним транспортним засобам. Водій ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.2 та 14.6 (г) Правил дорожнього руху: рухатися з безпечною швидкістю згідно з умовами видимості дороги не більше 41,3-44 км/год; йому заборонялося виконувати обгін в умовах недостатньої видимості (Т. 2 а.с. 207-213). 
У відповідь на запит слідчого військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України повідомила, що автомобіль «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , прийнято як благодійну допомогу, він належить до транспортної групи експлуатації автомобільної техніки. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22 вересня 2022 року транспортний засіб закріплено за солдатом ОСОБА_10 (Т. 2 а.с. 166-170).
Відповідно до Журналу виходу та повернення машин мінометної батареї НОМЕР_2 у записах відсутні відомості за 11 та 12 жовтня 2022 року про виїзд ОСОБА_10 автомобілем «Mitsubishi Pajero» з місця розташування військової частини (Т. 3 а.с. 77, 78). 
Актом службового розслідування за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди військовослужбовцем ОСОБА_10 констатовано його самовільне залишення розташування військової частини близько 07 години 12 жовтня 2022 року (Т. 2 а.с. 171-176). 
У відповідь на запит слідчого Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Волинській області повідомив про наявність у ОСОБА_10 посвідчення водія категорії «В» (Т. 2 а.с. 215). 
У наданих стороною захисту фото- і відеоматеріалах зафіксовано місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у селі Проходи Камінь-Каширського району, момент виїзду автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вранці 12 жовтня 2022 року з перехрестя поблизу автозаправки «WOG» у селищі Любешів у напрямку села Люб`язь. З відеозапису вбачається, що події відбуваються на світанку, місцями проглядається туман (Т. 3 а.с. 159-164). 
Мотиви суду щодо обвинувачення.
Відповідно до статті 91 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з частиною першою статті 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно з частинами першою, третьою статті 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до статті 94 КПК, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов таких висновків.
Винуватість ОСОБА_10 у порушенні правил водіння транспортною машиною, що спричинило загибель ОСОБА_14 доведена зібраними та дослідженими в ході судового розгляду належними та допустимим доказами. 
При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що суспільно-небезпечні наслідки кримінального правопорушення настали не від дій потерпілого, який рухався на велосипеді без світловідбивних елементів, а від дій обвинуваченого, який керуючи транспортним засобом в умовах недостатньої видимості, розпочав маневр обгону та здійснив наїзд на ОСОБА_14 . Смерть потерпілого наступила на місці дорожньо-транспортної пригоди від травматичного шоку важкого ступеня, який розвинувся в результаті отримання поєднаної тупої травми тіла. 
На момент вчинення інкримінованих дій обвинувачений проходив військову службу, автомобіль «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить до транспортної групи експлуатації автомобільної техніки та перебував у володінні військової частини. Відтак дії ОСОБА_10 підлягають кваліфікації за частиною першою статті 415 КК. 
Вирішення питання про покарання обвинуваченому. 
Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Згідно з частинами першою, другою статті 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
Кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 415 КК, належить до категорії нетяжких злочинів.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та часткове відшкодування завданої шкоди. 
Суд зауважує, що обвинувачений просив вибачення у потерпілих як на стадії досудового розслідування, так і в судовому засіданні, неодноразово висловлював жаль з приводу скоєного. Необхідно взяти до уваги часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 за участі обвинуваченого та його батька. Та обставина, що на певному етапі досудового розслідування потерпіла ОСОБА_6 відмовилась отримувати будь-які кошти від обвинуваченого не може свідчити про відсутність бажання у ОСОБА_10 відшкодувати шкоду.
Між тим, суд вважає, що у діях ОСОБА_10 відсутнє активне сприяння у встановленні об`єктивних обставин кримінального правопорушення. Перевірку захисником ОСОБА_11 версії органу досудового розслідування не можна вважати обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого. Зізнання у скоєному є критичною оцінкою ОСОБА_10 своєї протиправної поведінки, тобто складовою його каяття. 
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до обвинувального акта обвинуваченому не інкримінувались і судом не встановлені. 
Тяжкі наслідки від скоєного у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_14 включено в обвинувачення як ознаку кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 415 КК. Суд не бере до уваги показання опитаного в якості свідка поліцейського ОСОБА_20 щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_10 на місці дорожньо-транспортної пригоди вранці 12 жовтня 2022 року. Відповідно до акта медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння станом на 08 годину 50 хвилин 12 жовтня 2022 року ОСОБА_10 був тверезий.
Відповідно до досудової доповіді Камінь-Каширського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центру пробації» у Волинській області оцінено як низькі ризики вчинення ОСОБА_10 повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства. (Т. 1 а.с. 93-98). 
ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, проживає з батьком-інвалідом, має на утриманні двох малолітніх дітей (Т. 2 а.с. 217, 219, 220, Т. 4 34, 35).
По місцю проживання та військової служби ОСОБА_10 характеризувався позитивно, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, наказом Головнокомандувача Збройних Сил України відзначений почесним нагрудним знаком «Золотий хрест», отримав поранення та потребує подальшого лікування (Т. 2 а.с. 176, 216, 221, 223-225, Т. 4 а.с. 39-43).
ОСОБА_10 21 березня 2026 року звільнено з військової служби за станом здоров`я, що унеможливлює призначення йому покарання у виді службового обмеження та триманням у дисциплінарному батальйоні (Т. 4 а.с. 37). 
При призначенні покарання суд враховує, необережний характер злочину, між тим, внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_14 загинув.
Суд зазначає, що думка потерпілих та їх представника може враховуватись судом при призначенні покарання в сукупності з іншими обставинами, передбаченими статтею 65 КК, однак не є вирішальною, і не має над ними пріоритету. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року (справа 752/8309/16-к), від 26 жовтня 2023 року (справа № 285/2048/22), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17).
Враховуючи наведене у сукупності суд не вбачає достатніх підстав для застосування при призначенні покарання статті 69 КК. Для досягнення цілей, передбачених частиною другою статті 50, частиною другою статті 65, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у межах санкції частини першої статті 415 КК у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімального.
Вирішення цивільного позову військової частини  НОМЕР_1 .
Військовою частиною НОМЕР_1 подано цивільний позов до обвинуваченого про стягнення майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Позов умотивовано тим, що на підставі директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України № Д-321/7/дск від 02 квітня 2024 року, директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № Д-6дск від 03 лютого 2024 року, директиви командира ІНФОРМАЦІЯ_2 № Д-6дск від 04 лютого 2024 року військова частини НОМЕР_2 як окремий підрозділ припинила своє існування з 30 березня 2024 року шляхом приєднання до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, цивільний позивач є правонаступником військової частини НОМЕР_2 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено належний військовій частині транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 . В рамках досудового розслідування кримінального провадження проведено експертизу та визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, який становить 69760 гривень. Зазначену суму цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого. 
У відзиві на позовну заяву захисник ОСОБА_11 позов військової частини визнав частково. Згідно з поданими представником військової частини актів прийому-передачі, акта визначення справедливої вартості отриманих матеріальних засобів, актів на введення в експлуатацію транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_3 , має оціночну та балансову вартості у 23 тисячі гривень (в акті військової частини НОМЕР_1 – 24 тисячі). Зазначена сума і підлягає стягненню з ОСОБА_10 .
Представник цивільного позивача ОСОБА_12 у судовому засіданні позов підтримав. 
Обвинувачений, захисник ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримали позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Захисник при цьому звернув увагу, що він особисто та обвинувачений зверталися до військової частини з метою надання дозволу самостійно відремонтувати транспортний засіб, однак отримали відмову. 
На підтвердження своїх позовних вимог військова частина НОМЕР_1 покликається на такі докази.
Згідно з актом технічного стану від 31 липня 2022 року, актом прийому-передачі, залишкова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero» становить 23 тисяч гривень (Т. 1 а.с. 59-62).
Відповідно до акта приймання благодійної допомоги № 24, акта № 24/1 від 20 вересня 2022 року, які складено комісією військової частини НОМЕР_2 , справедлива вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero» становить 23 тисяч гривень (Т. 1 а.с. 67, 68). 
В акті введення в експлуатацію основних засобів від 20 вересня 2022 року вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero» визначено у 24 тисячі гривень, строк корисного використання – 7 років (Т. 1 а.с. 64, 65). 
Згідно з технічним талоном серії ЗХ № 081417 від 12 жовтня 2022 року транспортний засіб «Mitsubishi Pajero» 2006 року випуску, шасі (рама) № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , належав військовій частині НОМЕР_2 (Т. 1 а.с. 69).
Висновком транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-25/610-АВ від 29 січня 2025 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , становить 69760 гривень. Вартість відновлювального ремонту становить 328143,82 гривні. Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, становить 69760 гривень (Т. 2 а.с. 238-250). 
Вирішуючи позов, суд враховує наступні приписи законодавства.
Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі -- Закон № 160-IX) дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України. 
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 160-IX особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 160-IX розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Суд констатує, що Закон № 160-IX є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відповідальність військовослужбовців за завдану ними матеріальну шкоду державному майну. Отже, в цьому випадку положення ЦК щодо відшкодування майнової шкоди застосуванню не підлягають.
Таким чином, суд в цілому погоджується з позицією захисту щодо суми відшкодування за пошкодження автомобіля на підставі даних бухгалтерського обліку військової частини.
Визначаючи конкретну суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_10 , суд констатує наявність розбіжностей у документах первинного бухгалтерського обліку щодо вартості транспортного засобу. Між тим, в усіх, крім одного, представлених на дослідження суду документах балансова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , становить 23 тисячі гривень. 
Вирішення цивільних позовів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Потерпіла ОСОБА_6 просить суд стягнути з ОСОБА_10 855 тисяч гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов умотивовано тим, що внаслідок спричиненої обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди загинув чоловік потерпілої ОСОБА_14 . У зв`язку з цим вона пережила сильний емоційний і психологічний стрес, наслідки якого відчуває і зараз. У ОСОБА_6 погіршився стан здоров`я: піднімається артеріальний тиск, запаморочення. З`явились нервовість, безсоння, переживання за подальше життя без чоловічої підтримки, страждання через втрату близької людини. Ця подія залишиться у пам`яті потерпілої на все життя. 
Потерпіла ОСОБА_8 просить суд стягнути з ОСОБА_10 850 тисяч гривень моральної шкоди. Позов умотивовано тим, що внаслідок смерті її батька ОСОБА_14 потерпіла перенесла сильний емоційний і психологічний стрес, який триває і досі. Це виражається у погіршенні стану здоров`я, нервовості, безсонні, переживаннях, хвилюванні за подальше життя без батьківської підтримки. Непоправний емоційний стрес негативно впливає на повсякденний ритм життя, психіку і душевну рівновагу, що створює труднощі під час виконання повсякденної роботи.
Потерпіла ОСОБА_7 просить суд стягнути з обвинуваченого 850 тисяч гривень компенсації моральної шкоди. Обґрунтування позову в цілому є аналогічними з позовною заявою ОСОБА_8 . 
У відзиві на позов захисник ОСОБА_11 позови потерпілих в цілому визнав, просив вирішити заявлені цивільні позову справедливо та у відповідності до вимог ЦК (Т. 2 а.с. 7-9). 
Представник потерпілих ОСОБА_9 , потерпілі у судовому засіданні цивільні позови підтримали.
Захисник ОСОБА_11 при визначенні розміру моральної шкоди просив врахувати зміст судових рішень у справі № 162/675/23 за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ), військової частини НОМЕР_2 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 визнав, однак у визначенні суми відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали такі письмові докази.
Контракт від 24 березня 2022 року добровольця територіальної оборони ОСОБА_14 , дозвіл на зброю № НОМЕР_7 , довідку про причину смерті ОСОБА_14 , документи військової частини про приймання-передачу благодійної допомоги автомобіля «Mitsubishi Pajero», про проходження ОСОБА_10 військової служби та закріплення за обвинуваченим транспортного засобу, наказ про результати службового розслідування події дорожньо-транспортної пригоди (Т.1 а.с. 131-162, 164-169). 
Крім цього, додано свідоцтво про одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , свідоцтва про народження ОСОБА_14 , ОСОБА_7 (Т. 1 а.с. 173, 187, 228). 
Відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі № 162/675/23 за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 до МТСБУ, військової частини НОМЕР_2 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що набрало законної сили в частині стягнення з МТСБУ регламентних виплат. В користь ОСОБА_6 стягнуто 26800 гривень моральної шкоди, 5595 гривень витрат на поховання, 56 тисяч гривень на спорудження надгробного пам`ятника. У Користь ОСОБА_14 та ОСОБА_7 стягнуто по 26800 гривень моральної шкоди (Т. 3 а.с. 16, 17, 247, 248). 
Вирішуючи позов, суд враховує наступні приписи законодавства.
Згідно з статтею 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01 § 62, ЄСПЛ 12 липня 2007 року). Саме тому розмір відшкодування моральної шкоди має умовний характер, оскільки немає точних критеріїв майнового вираження душевного болю, спокою, честі, гідності особи, але у будь-якому випадку розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути достатнім для задоволення потреб потерпілого і не повинен призводити до його збагачення. 
Суд бере до уваги, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілі втратили близьку людину і для них ця втрата є непоправною. У зв`язку з цим вони зазнали сильних душевних страждань. 
Між тим, в обґрунтування розміру моральної шкоди не подано жодного доказу про погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Стороною потерпілих не заявлялось клопотання про призначення психологічної експертизи на предмет встановлення заподіяння моральних страждань, хоча таке право роз`яснювалось судом. 
При визначенні остаточних сум моральної шкоди потерпілим суд враховує часткове відшкодування потерпілій ОСОБА_6 40 тисяч гривень за участі обвинуваченого. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі № 162/675/23 з МТСБУ вкористь трьох потерпілих стягнуто по 26800 гривень моральної шкоди.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що стягнення з обвинуваченого на користь кожної з потерпілих по 300 тисяч гривень компенсації моральної шкоди відповідатиме принципам поміркованості, розумності та справедливості. Отже, цивільні позови необхідно задовольнити частково.
Вирішення питання про процесуальні витрати, речові докази, запобіжні заходи. 
Відповідно до статті 118 КПК процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.
Згідно з частинами першою, другою статті 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником потерпілих адвокатом ОСОБА_9 подано три окремі договори від 17 січня 2025 року, укладені з кожною з потерпілих. Їх предметом є надання правничої допомоги потерпілим у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 в Любешівському районному суді Волинської області. В договорах визначено фіксовані суми оплати: по 87 тисяч гривень для ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , 87500 гривень для ОСОБА_6 (Т. 2 а.с. 66, 69, 72).
Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру згадані суми оплачені потерпілими (Т. 2 а.с. 67, 70, 73). 
Крім цього, у судовому у засіданні 28 квітня 2026 року представником потерпілих адвокатом ОСОБА_9 подано детальні описи робіт (виконаних послуг) професійної правничої допомоги потерпілим. ОСОБА_6 сплатила адвокату ОСОБА_9 87500 гривень, з яких за надання правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правничих питань, огляд судової практики Верховного Суду – 8700 гривень; складання позовної заяви – 21800 гривень; надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи у Любешівському районному суді Волинської області – 57 тисяч гривень. ОСОБА_14 сплатила адвокату ОСОБА_9 87 тисяч гривень, з яких за надання правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правничих питань, огляд судової практики Верховного Суду – 8200 гривень; складання позовної заяви – 21800 гривень; надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи у Любешівському районному суді Волинської області – 57 тисяч гривень. ОСОБА_7 сплатила адвокату ОСОБА_9 87 тисяч гривень, з яких за надання правничої інформації, консультацій і роз`яснень з правничих питань, огляд судової практики Верховного Суду – 8200 гривень; складання позовної заяви – 21800 гривень; надання професійної правничої допомоги під час розгляду справи у Любешівському районному суді Волинської області – 57 тисяч гривень (Т. 4 а.с. 26-30). 
Захисник ОСОБА_11 у судовому засідання заперечив проти стягнення з обвинуваченого вказаних сум, вважаючи їх явно завищеними. 
При вирішенні цього питання суд враховує практику Верховного Суду. 
Перша судова палата Касаційного кримінального суду у постанові від 27 жовтня у справі № 753/10228/20 з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та Великої Палати Верховного Суду виснувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони.
Повертаючись до обставин справи, суд констатує, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 охоплює одну подію та є нескладним з відносно невеликим об`ємом доказів, зміст цивільних позовів потерпілих містить схожі обґрунтування та мотивацію, представник потерпілих ОСОБА_9 у судових засіданнях одночасно представляв трьох потерпілих.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 та користь потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 по 29 тисяч гривень витрат на правову допомогу. 
Відповідно до частини другої статті 124 КПК процесуальні витрати за залучення експертів у сумі 34703,24 гривні підлягають стягненню з обвинуваченого (Т. 2 а.с. 150, 160, 197, 206, 214, 251).
Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК. При цьому врахувати, що відповідно до ухвали суду від 28 квітня 2026 року з автомобіля «Mitsubishi Pajero» знято арешт, транспортний засіб повернуто військовий частині НОМЕР_1 (Т. 4 а.с. 63).
На досудовому розслідуванні запобіжні заходи до ОСОБА_10 не застосовувалися. Процесуальних приводів і підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу немає. 
Резолютивна частина вироку.
Керуючись статтями 370, 373, 374 КПК, суд 
ухвалив:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 415 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання: з дати взяття  ОСОБА_10 під варту. 
Запобіжний захід щодо обвинуваченого  ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирати. 
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди.
Цивільний позов військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_10 у користь військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 23000 (двадцять три тисячі) гривень майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої  ОСОБА_6 29000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень процесуальних витрат на правову допомогу. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої  ОСОБА_7 29000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень процесуальних витрат на правову допомогу. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої  ОСОБА_8 29000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень процесуальних витрат на правову допомогу. 
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави 34703 (тридцять чотири тисячі сімсот три) гривні 24 копійки процесуальних витрат за залучення експертів.
Скасувати арешт та передати у повне розпорядження потерпілій ОСОБА_6 речовий доказ: велосипед з написом «Укрпошта».
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня. 

Суддя            ОСОБА_1