КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 759/27024/25
провадження № 33/824/1326/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Клочкової Аліни Олександрівни на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року в складі судді Жмудь В. О., у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, на накладено на нього адміністративне стягнення за: 
ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; 
ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Згідно зі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 31.10.2025 о 08 год. 57 хв., керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та рухаючись по пр. Ак. Палладіна, 46А в м. Києві, не був уважний, не дотримався безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на транспортний засіб Даймлербенц 190, д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 «б», п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 31.10.2025 о 08 год. 57 хв. керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та рухався по пр. Ак. Палладіна, 46А в м. Києві, в стані сп`яніння, а саме під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (Гідазепам), що підтверджено висновком № 005580 від 31.10.2025, виданим лікарем-наркологом ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
16 січня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Клочкова А. О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Посилається на порушення встановленого порядку огляду водіїв на стан сп`яніння та недопустимість висновку КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» від 31 жовтня 2025 року як доказу по справі. 
Зазначає, що стан перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів було діагностовано лікарем-наркологом виключно «клінічно», що підтверджується Актом медичного огляду № 005580 від 31 жовтня 2025 року, в якому в п. 21 лікар-нарколог зазначила, що лабораторна діагностика не проводилася - «не обстежувався». Лікарем наркологом фактично «на око» встановлено перебування ОСОБА_1 під лікарським препаратом «Гідазепам» без лабораторного дослідження на визначення такого лікарського засобу. 
Відповідно до інструкції з використання медичного препарату «Гідазепам» вказано, що «у період лікування слід утриматись від діяльності, що потребує підвищеної уваги та швидкості реакції». 
Таким чином, інструкцією з використання не встановлено прямої заборони приймання препарату під час керування транспортними засобами, порівняно з іншими препаратами схожої дії, зокрема «Фенозозепам», «Сібазол». 
Отже, зважаючи на факт перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів був діагностований лікарем-наркологом без проведення обов`язкових лабораторних досліджень, огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням п. 7 та п. 15 Розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09.ю11.2015 та є недійсним в силу положень п. 22 розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року та ч. 5 ст. 266 КУпАП. 
Така позиція сторони захисту повністю узгоджується із висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який викладено у п. 71 постанови від 24.04.2020 в справі №823/1022/16, згідно якого: « Таким чином, правильним є висновки судів попередніх інстанцій про те, що результати медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння вважаються достовірними за умови, що вони були отримані під час медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями, результати яких зафіксовані в акті та висновку».
Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 499171 від 31 жовтня 2025 року інспектор поліції не зазначив жодної виявленої ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 . 
Зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння є безпідставною та протиправною, а тому у нього не виникло обов`язку його проходження, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зазначає, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Вказана обставина ставить під сумнів законність дій працівників поліції та викладені в протоколі обставин. 
Також зазначає, що працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків порушили вимоги Інструкції № 1026, оскільки неодноразово примусово вимикали відеореєстратори, а також не зафіксували всі обставини події, зокрема: на відеозаписах не зафіксовано всього процесу проведення медичного огляду в лікарні та оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 . 
Таким чином, вказане свідчить про недопустимість відеофайлів з нагрудних камер працівників поліції в якості доказу. 
Справу було розглянуто за відсутності сторони обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності суду та порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Клочкова А. О. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Клочкової А. О., апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
31.10.2025 о 12:44:04 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 499171, за змістом якого водій  ОСОБА_1 31.10.2025 о 08:57:00 в м. Києві по проспекту Палладіна , 46А керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані сп`яніння, а саме під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Гідазепам), що підтверджено висновком № 005580 від 31.10.2025, виданим лікарем-наркологом ОСОБА_2 , чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підтвердження доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: 
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений лікарем КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» ОСОБА_2 31 жовтня 2025 року о 12 год. 00 хв. , № 005580, про те, що ОСОБА_1 перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (гідазепам); 
- відеозаписи з бодікамер № 470197, 472545.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновком суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/2758 (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 338/825 від 16 травня 2025 року, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Відповідно до п. 14 Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Відповідно до п. 15 Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Відповідно до п. 21 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 005580 від 31 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (гідазепам).
Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, використання лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Метою такого лабораторного дослідження є саме виявлення (ідентифікація) конкретних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про проведення лабораторного дослідження біологічного середовища водія (газової/рідинної хроматографії тощо), які б підтверджували наявність в організмі конкретного наркотичного засобу чи психотропної речовини. Запис лікаря про «перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (гідазепам)» без лабораторного підтвердження, яке в даному випадку було обов`язковим, вказує на те, що об`єктивного факту вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено не було.
Згідно з вимогами статті 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті та відповідної Інструкції, вважається недійсним.
Оскільки медичний висновок № 005580 від 31 жовтня 2025 року ґрунтується виключно на суб`єктивній оцінці клінічних ознак без обов`язкового лабораторного підтвердження вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, він складений із суттєвим порушенням процедури, передбаченої законом, а тому є недопустимим доказом і не може бути покладений в основу судового рішення про винуватість особи.
За таких підстав, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає слушними доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновок щодо результату медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння був складений з порушенням вимог Інструкції, а тому вважається недійсним.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2. 9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння, оскільки при складенні протоколу було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння.
За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення наявності у ОСОБА_1 стану перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час керування транспортним засобом 31 жовтня 2025 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Щодо оцінки інших доказів, апеляційний суд зазначає наступне. 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини вказав, що принцип презумпції невинуватості вимагає, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки він є лише засобом фіксації думки суб`єкта владних повноважень і, за відсутності належного медичного висновку про стан сп`яніння, не доводить наявності складу правопорушення. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського фіксує лише процесуальні дії та зовнішню поведінку особи, проте не є і не може бути доказом перебування особи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наявність якого встановлюється виключно лікарем за результатами лабораторних досліджень.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства») означає, що переконливість доказів має бути такою, щоб виключити будь-яке інше розумне пояснення події. У даній справі відсутність належного медичного підтвердження наявності наркотичної речовини в організмі водія породжує непереборні сумніви у його винуватості.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що медичний огляд проведено з порушенням Інструкції № 1452/735 (без лабораторного визначення речовини); помилково визнав допустимим доказом Висновок № 005580 від 31 жовтня 2025 року, який згідно зі ст. 266 КУпАП є недійсним; не дотримався стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом».
Є слушними доводи апеляційної скарги і в тій частині, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять зазначення виявлених у ОСОБА_1 ознак перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З наведеного вбачається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції. Недоведеність об`єктивної сторони правопорушення свідчить про відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям у цій частині провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції є необґрунтованими. 
Обставини даної справи не вказують на те, що відсутність сторони обвинувачення в судовому засіданні викликало обґрунтовані сумніви щодо об`єктивної неупередженості цього суду чи іншим чином вплинуло на справедливість провадження. 
Зокрема, відсутні відомості що суд першої інстанції, за відсутності сторони обвинувачення, вжив заходів, які можна було б витлумачити як взяття на себе ролі сторони обвинувачення, таких як, наприклад, зміна сукупності доказів на шкоду заявнику, витребування з власної ініціативи нових викривальних доказів, що суд за власною ініціативою змінив обвинувачення, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, або що він обробив докази таким чином, щоб припустити, що тягар доказів було передано заявнику. За цих обставин, узятих у цілому, не можна вважати, що суд першої інстанції взяв на себе роль сторони обвинувачення або був поставлений у положення, яке вимагає від нього виконання ролі сторони обвинувачення.
В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постанова суду першої інстанції не є предметом апеляційного перегляду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Клочкової Аліни Олександрівни задовольнити.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 08 січня 2026 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк