ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року	Львів	Справа № 380/2802/25 пров. № А/857/36186/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року (головуючий суддя: Гулик А.Г., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:

ОСОБА_1 , 12.02.2025, звернулася з позовом до суду, який надійшов засобами поштового зв`язку в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII з 20.12.2024 без урахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 1102 від 13.12.2024 та № 1103 від 13.12.2024, виданих виконавчим комітетом Східницької селищної ради Львівської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 із 20.12.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 1102 від 13.12.2024 та № 1103 від 13.12.2024, виданих виконавчим комітетом Східницької селищної ради Львівської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 із 20.12.2014 відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 1102 від 13.12.2024 та № 1103 від 13.12.2024, виданих виконавчим комітетом Східницької селищної ради Львівської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», п. п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-ІІІ «Про державну службу». Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області позивачці відмовлено у такому переведенні, оскільки проведення перерахунку пенсій особам, які проходили службу в органах місцевого самоврядування не передбачено. Позивачка зазначає, що подані нею довідки про складові заробітної плати відповідають законодавству та мають бути взяті до уваги при проведенні перерахунку пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 913010127480 від 27.12.2024 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 20.12.2024 ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідки № 1102 від 13.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки № 1103 від 13.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій осіб посад державної служби, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, виданих виконавчим комітетом Східницької селищної ради Львівської області.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що позивачці призначено пенсію за віком, згідно із Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 14.05.2010 по 28.02.2019, а проведення перерахунків пенсій зазначеній категорії осіб діючим законодавством не передбачено, підстави для здійснення перерахунку пенсії відсутні. Отже, час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ до 4 липня 2001 року, тобто на дату набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Крім того, як вже зазначалось, відповідно до пп. 11 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 період роботи посадових осіб місцевого самоврядування не враховується до стажу державної служби. Отже, станом на 01.05.2016 позивачка є такою, що не обіймала посади державної служби. Також, відповідний, стаж державної служби у неї відсутній.
Позивачка відзиву на апеляційну скаргу не надала, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка вийшла на пенсію 14.05.2010, пенсія позивачці призначена відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», яку отримувала до 28.02.2019.
3 01.03.2019 позивачка перейшла на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивачка, 13.12.2024 отримала довідку № 1102 від 13.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та довідку № 1103 від 13.12.2024, про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які були видані виконавчим комітетом Східницької селищної ради Львівської області.
Позивачка, 20.12.2024 звернулася із письмовою заявою до ГУ ПФУ у Львівській області щодо переведення її на пенсію державного службовця на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII держслужбовця, із врахуванням заробітної плати для призначення пенсії вказаних у довідках № 1102 від 13.12.2024 та № 1103 від 13.12.2024, виданих виконавчим комітетом Східницької селищної ради Львівської області.
Подана позивачкою заява, 27.12.2024 розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Вінницькій області, який прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії № 913010127480.
Вважаючи дії ГУ ПФУ в Вінницькій області щодо не переведення на пенсію державного службовця протиправними, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка на момент звернення мала необхідний вік, страховий стаж та стаж державної служби, передбачені статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та пунктами 10, 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 889-VIII, а відтак зберегла право на призначення пенсії державного службовця після 01.05.2016. 
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».
Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі також - Закон № 889-VIII), 01.05.2016 набув чинності та згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі також - Закону № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України Про державну службу № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII вік і страховий стаж.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби), набуті до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, встановлених законодавством, що діяло на відповідний час, зокрема відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.
З наведеного положення випливає, що робота на посадах державної служби, здійснена до 01.05.2016, зараховується до стажу державної служби, який, разом із страховим стажем та віком особи, впливає на наявність права на пенсію, призначену відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.
Предметом розгляду цієї справи є визначення наявності підстав для зарахування роботи позивачки в органах місцевого самоврядування до стажу на посадах державної служби, встановлення наявності у позивачки достатнього стажу для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII та правомірності дій відповідача щодо призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІII.
На підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 на державній службі, зокрема в органах місцевого самоврядування, в трудовій книжці від 30.08.1972 містяться записи, що позивачка з 30.07.1993 по 24.11.2010 працювала на посадах секретаря Новокропивницької сільської ради та секретарем Новокропивницької сільської ради.
Як вже зазначено судом апеляційної інстанції, статтею 37 Закону від 19.12.1993 № 3723-ХІІ визначено умови призначення пенсій державним службовцям.
Статтями 25, 26 даного Закону було визначено класифікацію посад державної служби та ранги державних службовців, які їм присвоюються в залежності від категорії посади.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», до стажу державної служби включається, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, визначених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби), що мали місце до набрання чинності Законом № 889-VIII, визначається відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Як передбачено зазначеною нормою, періоди державної служби до 01.05.2016 обчислюються за законодавством, чинним на момент проходження служби.
З огляду на це, у спірних правовідносинах застосуванню підлягає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1994 № 283 (далі Порядок № 283).
Пунктом 2 Порядку № 283 прямо передбачено включення до стажу державної служби роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також інших посад, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії.
Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-III від 07.06.2001 набрав чинності 04.07.2001.
Частиною першою статті 22 цього Закону встановлено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється його дія, а також посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Таким чином, після набрання чинності Законом № 2493-III до стажу державної служби підлягає включенню весь період перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, визначених статтею 14 цього Закону, а також на інших посадах, які Кабінет Міністрів України відніс до відповідних категорій посад в органах місцевого самоврядування.
Наведеними нормами спростовується позиція відповідача, відповідно до якої стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може враховуватися при визначенні стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірний період роботи з 30.07.1993 по 24.11.2010 на посадах секретаря Новокропивницької сільської ради та секретарем Новокропивницької сільської ради, зараховується до стажу державної служби позивачки.
Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Як установлено матеріалами справи, на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії державного службовця — 20 грудня 2024 року — позивачка не відповідала усім умовам, визначеним статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, необхідним для призначення пенсії державного службовця (відсутність стажу роботи на посадах державної служби станом на 01 травня 2016 року понад 10 років).
Суд апеляційної інстанції виходить із того, що однією з обов`язкових умов для збереження права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є наявність у особи станом на дату набрання чинності Законом № 889-VIII відповідного стажу державної служби (стаж роботи на посадах державної служби станом на 01 травня 2016 року понад 10 років).
При цьому належним та основним доказом, що підтверджує стаж державної служби, є трудова книжка.
Згідно із записами трудової книжки позивачка у період з 30 липня 1993 року по 24 листопада 2010 року працювала на посадах секретаря Новокропивницької сільської ради, а загальна тривалість її роботи на відповідних посадах становить 17 років 3 місяці 25 днів.
Водночас судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка була звільнена із займаної посади 24 листопада 2010 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який введено в дію з 01 травня 2016 року.
За таких обставин станом на 01 травня 2016 року позивачка не перебувала на посаді державної служби, а відтак не підпадає під дію пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.
Крім того, наявний у матеріалах справи стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, відповідно до записів трудової книжки не становить 20 років, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.
Надані позивачкою довідки не можуть бути визнані належними та достатніми доказами на підтвердження наявності стажу державної служби понад 20 років, оскільки визначальним документом для підтвердження такого стажу є трудова книжка та відповідні записи у ній.
Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачка не набула права на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, а тому рішення суду першої інстанції є помилковим, ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов частково, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову.
Згідно приписів ст. 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 380/2802/25 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська