Справа №212/12775/25 
Провадження №2/731/177/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року      с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді         Савенка А.І.,
за участю секретаря      Смаглюк В.Ю.,
представника позивача      Воронкова О.М.,
представника відповідача     Капічуленка С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2026 року з Покровського районного суду міста Кривого Рогу, до Варвинського районного суду Чернігівської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла на розгляд за територіальною підсудністю вказана позовна заява.
На обґрунтування позовних вимог, посилаються на те, що 06 вересня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 77524232. Договір укладено з використання інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття акцепт пропозиції, та підписано накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідач отримала кредитні кошти в сумі 5 000 грн, проте порушила умови договору та не повернула кошти на виконання договору. 
27 січня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 27/01/2022, за яким право вимоги до боржників, перелічених у Реєстрі боржників, зокрема і за договором № 77524232, перейшло до нового кредитора, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».
Надалі, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, за яким право вимоги до боржників, перелічених у Реєстрі боржників, зокрема і за договором № 77524232, перейшло до нового кредитора ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». 
Заборгованість  ОСОБА_1  становить 15 539 грн, з яких: 5 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 10 447,50 грн – заборгованість за відсотками, 80 грн – інфляційні збитки, та 11,50 грн – нараховані 3% річних. Окрім вказаної заборгованості, позивач просить стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 9 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17 квітня 2026 року. У зв`язку із заявленим клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено до 19 травня 2026 року.
 
12 травня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача заявив клопотання про продовження строку на подання відзиву, та заперечив проти позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування вказаної позиції представник відповідача зазначає, що стороною позивача було пропущено строк позовної давності, клопотання про продовження вказаного строку не заявлено, тож просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в задоволення позову. Також представник відповідача вказує на порушення ч. 4 ст. 9-2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до якого ОСОБА_1 є ВПО та згоди на відступлення права вимоги остання не надавала та матеріали справи таких доказів не містять. Також вказує що відповідно до ч. 1, 2 ст. 9-2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» загальна сума процентів не може перевищувати суми процентів нарахованих протягом строку на який надається кредит за мінімальною ставкою визначеною договором, а також не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних. Разом з тим звертає увагу суду, що відповідач є матір`ю-одиначкою на утриманні якої перебуває троє неповнолітніх дітей, та просить суд закрити провадження у справі та відмовити у стягненні судового збору та витрат на правничу допомогу.
18 травня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої сторона позивача вказує на необґрунтованість відзиву. На підтвердження вказаного зазначає, що нарахування заборгованості здійснювалось на підставі Договору та Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» що є невід`ємною частиною Договору. Разом з тим зазначає, що за понадстрокове користування Позикою нарахування процентів здійснювалось на підставі п. 6.5 Правил, що не є штрафними санкціями. Разом з тим зазначає що жодних мір відповідальності за неналежне виконання умов договору, в тому числі штрафів, пені, неустойки, до відповідача застосовано не було, а нарахування відсотків здійснювалось лише протягом строку користування кредитом в межах передбаченого договором строку кредитування за процентною ставкою, встановленою відповідно до вимог діючого законодавства. Також вказує що повідомлення боржника про зміну кредитора здійснювалось первісним кредитором, а наслідки неповідомлення боржника не тягнуть за собою визнання договору факторингу недійсним. Щодо строків позовної давності представник позивача вказує, що такий не пропущений з огляд на введення карантину та воєнного стану де строки позовної давності були продовжені. Також вказує що витрати на правничу допомогу є обґрунтованими, а доводи сторони відповідача є припущеннями, адже не містять обґрунтування неспівмірності витрат.
У судовому засіданні представник позивача вказав, що позичальник не виконав договір належним чином, тому має заборгованість, про набуття статусу ВПО позичальника не повідомляв, строк кредитування було продовжено на підставі умов та правил, з якими позичальник ознайомився, однак, окремо такі правила підписані позичальником не були.
 
Відповідач ОСОБА_1  у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, забезпечила явку свого представника.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що кредитні зобов`язання виникли до набуття відповідачем статусу ВПО. Такий статус було отримано у 2022 році, згодом, після зміни місця проживання, стара довідка було замінена довідкою у 2023 році. Повідомлення позичальника про набуття статусу ВПО відповідач не здійснювала. Наголосив на неспівмірності витрат на правову допомогу. 
Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 06 вересня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 77524232 (а.с. 24), в електронній формі, шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно роздруківки вказаного договору, а саме п. 20 Юридичні адреси та реквізити сторін містить одноразовий ідентифікатор позичальника KWsXJHBh6t.
Умови договору викладені в пунктах 2.1-2.3 договору. Зокрема, сума кредиту – 5 000 грн; строк договору - 15 днів (з 06 вересня 2021 року по 21 вересня 2021 року); процентна ставка (базова) день – 1,99%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом становить 2,70% (не застосовується в період карантину); орієнтовна загальна вартість позики – 6 492,50 грн. 
Відповідно до п. 17 Договору визначено, якщо сума позики зазначена в п.п. 2.1 п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування. 
Інформація, яка міститься у Графіку платежів за договором позики (а.с. 24 зворот) дублює умови кредитного договору, є його додатками та також підписаний одноразовим ідентифікатором позичальника KWsXJHBh6t.
Відповідно до Правил про надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», (а.с. 47 - 52), а саме п. 6.5 у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) нараховуються Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.
Згідно з листом № КД-000035673/ТНПП від 03 липня 2025 року ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, та завершення наступної платіжної операції на суму 5 000 грн, отримувач ОСОБА_1 , ЕПЗ № НОМЕР_1 (а.с. 66). 
При цьому, номер платіжного інструменту № НОМЕР_1 зазначено ОСОБА_1 у кредитному договорі (п. 20 Договору).
Вказана інформація також підтверджується довідкою складеною ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 09 липня 2025 року (а.с. 68) 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення ОСОБА_1 договору позики в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договори підписані відповідачем за допомогою електронних підписів та/або одноразових ідентифікаторів, як це передбачено умовами договорів.
На переконання суду, вказані правочини є правомірними, адже в розумінні ст. 204 ЦК України їх недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даних Договорів недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.
З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про споживчий кредит відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі ОСОБА_1 , до матеріалів справи додано наступні документи. 
Відповідно до договору факторингу № 27/01/2022 від 27 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Клієнт (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») відступив Фактору (ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») права вимоги, зазначені у Реєстрі боржників (а.с. 8-16). Сплата ціни договору підтверджується копією платіжного доручення № 32465 від 27 січня 2022 року (а.с. 17).
Акт приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу № 27/01/2022 від 27 січня 2022 року підтверджує факт передання реєстру боржників у кількості 8 518 штук (а.с. 18), та Акт приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 27/01/2022 від 27 січня 2022 року підтверджує факт передання реєстру боржників в електронному вигляді на флеш носії (а.с. 19).
У Реєстрі боржників під номером 6699 вказана ОСОБА_1 , кредитний договір № 77524232 від 06 вересня 2021 року, заборгованість – 15 447,50 грн, з яких: 5 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 10 447,50 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 20-23).
10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким право вимоги до боржників, перелічених у Реєстрі боржників, перейшло до нового кредитора, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с. 25-35).
Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року (а.с. 36, 37).
Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року підтверджує факт передання реєстру боржників у кількості 207 307, після чого від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованостей з боржників.(а.с. 38).
У Реєстрі боржників під номером 74401 вказана ОСОБА_1 , кредитний договір № 77524232 від 06 вересня 2021 року, заборгованість – 15 539 грн, з яких: 5 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 10 447,50 грн – заборгованість за відсотками, 91,50 – відповідальність за порушення грошового забезпечення визначеного ст. 625 ЦПК України (а.с. 40-43).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно з виконаним первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» розрахунком непогашена заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Договором № 77524232 від 06 вересня 2021 року, нарахована за період з 06 вересня 2021 року до 20 грудня 2021, становить 15 447,50 грн, з яких: 5 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 10 447,50 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 70-72). 
Відповідно до розрахунку, виконаного проміжним кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», непогашена заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Договором № 77524232 від 06 вересня 2021 року станом на 10 січня 2023 року, становить 15 539 грн, з яких 5 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 10 447,50 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 11,50 грн – нараховані 3% річних за користування грошовими коштами; 80 грн – нараховані інфляційні збитки, за період з 27 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року (а.с. 87).
Розрахунок, виконаний позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», підтверджує, що позивач не нараховував відповідачу ОСОБА_1 нової заборгованості, сума боргу станом на 09 жовтня 2025 року залишилася незмінною – 15 539 грн (а.с. 7).
З приводу доводів представника відповідача у відзиві на позовну заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності, слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
Разом із тим, відповідно до пункту 12 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.
Початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання 02 квітня 2020 року чинності Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Подібний правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20.
Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Лише з 04 вересня 2025 року згідно із Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" № 4434-IX від 14 травня 2025 року пункт 19 було виключено з Перехідних положень ЦК України та відновлено дію положень щодо позовної давності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Таким чином, оскільки в цій справі кредитний договір був укладений 06 вересня 2021 року тобто під час встановленого карантину, де строк позовної давності був продовжений на строк дії карантину та воєнного стану (до 29 січня 2024 року), та подальшого (з 30 січня 2024 року) зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану, та відновлення лише з 04 вересня 2025 року (що становить 2 місяці до подачі позову - 03 листопада 2025 року), з чого слідує що строк позовної давності не є пропущеним.
Отже підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні.
Судом встановлено, що згідно довідки № 7420-5002857429 від 12 липня 2023 року ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а. с. 123). 
Щодо посилань представника відповідача на те, що ОСОБА_1 є особою, право вимоги кредитора до якої заборонено відступати без її згоди на підставі ч. 4 ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а в силу положень ч. 1, 2 ст. 9-2 вказаного Закону загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором та за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру, суд звертає увагу сторони відповідача, що згідно з абз. 4, 5 ч. 6 ст. 9-2 вказаного Закону положення частин першої - п`ятої цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та в яких станом на дату початку тимчасової окупації наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики. Отже, з огляду на досліджені судом розрахунки заборгованості станом на початок тимчасової окупації у відповідача по справі вже було наявне прострочення сплати платежів, що дає підстави вважати недобросовісним виконання відповідачем кредитних зобов`язань та неможливість застосування до відповідача положення частин першої - п`ятої ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Крім того, суд звертає увагу й на те, що навіть строк договору закінчився задовго до набуття відповідачем статусу переміщеної особи, отже виконуючи умови договору належно, остання мала повернути кошти, до набуття статусу ВПО.
Крім того, суд критично ставиться до позиції сторони відповідача, щодо неналежності вимог позивачу, адже право відступлення вимоги передано без згоди позивальника ВПО, однак, як встановлено судом, відповідач неналежно виконувала договір ще до моменту отримання такого статусу, що унеможливлює застосування відповідних норм згадуваного вище Закону, а більш того, відповідач не повідомляла, як це передбачено ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» позичальника про набуття статусу ВПО, відтак, останній був позбавлений можливості виконувати положення щодо отримання її згоди. 
Разом з тим, суд не погоджується з сумою нарахованих відсотків, виходячи з наступного.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц).
Пунктом 2.2 договору між сторонами погоджено, що кредит надається на 15 днів та має бути повернуто до 21 вересня 2021 року. Тобто, сторони у договорі чітко передбачили строк договору.
Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 6.5 Правил про надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) нараховуються Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Вказані Правила, що є невід`ємною частиною договору не містять визначеного розміру процентів за понадстрокове користування кредитом, а лише вказують на умови договору. 
Відповідно до умов договору, а саме п. 2 Договору між сторонами погоджено процентну ставку за понадстрокове користування Позикою та становить 2,70% в день, однак не застосовується в період карантину. Слід зазначити, що нарахування заборгованості здійснювалась саме в період карантину. Разом з тим розрахунок заборгованості не містить відокремлено нарахованих відсотків за ч. 2 ст. 625 ЦК України, а містить донарахування договірних відсотків поза строком кредитування тобто з 22 вересня 2021 року до 20 грудня 2021 року.
Отже, звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не заявляло вимоги про застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 22 вересня 2021 року по 20 грудня 2021 року. Більше того стороною позивача у відповіді на відзив зазначено, що жодних мір відповідальності за неналежне виконання умов договору, в тому числі штрафів, пені, неустойки, до відповідача застосовано не було, а нарахування відсотків здійснювалось лише протягом строку користування кредитом в межах передбаченого договором строку кредитування за процентною ставкою, встановленою відповідно до вимог діючого законодавства, однак строк кредитування визначений умовами договору становить 15 днів, а нарахування відсотків згідно розрахунку заборгованості здійснювалось 105 днів.
Умови договору мають бути чіткими і зрозумілими. При стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами умовах договору, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 15 днів, а не двозначними умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
З наданого розрахунку заборгованості первісним кредитором вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось поза межами строку кредиту. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки за період з 06 вересня 2021 року по 21 вересня 2021 року, тобто в межах строку дії договору, який погоджений сторонами при укладенні договору та відсотковою ставкою, яка погоджена сторонами, а саме 1,99%.
Згідно розрахунку заборгованості виготовленого проміжним кредитор ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило лише нарахування інфляційних збитків та 3% річних у загальному розмірі 91,50 грн у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 27 січня 2022 року(дати набуття права вимоги) по 23 лютого 2022 року.
Крім того, суд зважає й на те, що сам договір про отримання кредиту не містить прямих посилань на те, що пролонгація строку дії договору відбувається на підставі Правил, а більш того, як підтверджено самим представником позивача, вказані Правила взагалі не були підписані як окремий документ самим позичальником.
За таких обставин, суд, реалізуючи свій процесуальний обов`язок вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості за відсотками за кредитним договором № 77524232.
Отже сума заборгованості за процентами становить 1 492,50 грн, (5 000 грн * 1,99% * 15 днів). А загальна сума заборгованості становить 6 584 грн, яка складається з 5 000 грн – заборгованості за тілом кредиту, 1 492,50 грн – заборгованості за відсотками, 80 грн – нараховані інфляційні збитки та 11,50 грн – нараховані 3% річних за користування кредитними коштами.
Отже позов підлягає частковому задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 73, 89), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволений позовних вимог у сумі 1 026,37 грн (42,37%). 
Крім того, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 000 грн, на підтвердження яких подав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 04/10-2024 від 04 жовтня 2024 року (а.с. 57-60); копія тарифів на послуги ФОП ОСОБА_3 (а.с. 61, 62); копія платіжної інструкції від 15 жовтня 2025 року (а.с. 63); заявка на надання юридичної допомоги №22 від 01 вересня 2025 року (а.с. 64); витяг з акту №12 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року (а.с. 65).
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 
 
Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, неспівмірність судових витрат із ціною позову та складністю справи, урахувавши заперечення сторони відповідача, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 6000 тисяч гривень та відповідному відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2542,20 грн (6 000грн * 42,37%)
На підставі наведеного, керуючись ст. 137, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд-
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: вул. Мечнікова, б. 3, офіс 306, м. Київ, 01133) заборгованість за Договором № 77524232 укладеним 06 вересня 2021 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924), у сумі – 6 584 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні, судові витрати зі сплати судового збору в сумі – 1 026 (одна тисяча двадцять шість) гривень 37 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі – 2542,20 (дві тисячі п`ятсот сорок дві) гривні 20 копійок, а всього стягнути 10 152 (десять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 57 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко