ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/2667/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення, оформленого протоколом (витягом) засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 15.01.2026 року № 2/в про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, підполковника ОСОБА_2 ; зобов`язання призначити одноразову грошову допомогу як члену сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, підполковника ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року та здійснити її виплату. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірним рішенням відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, підполковника ОСОБА_2 . Причиною відмови вказано, що згідно з листом Полтавського обласного бюро судово - медичної експертизи від 12.03.2025 року № 502 під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,30%. Вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки протоколом ВЛК №101 від 16.01.2025 року підтверджено, що захворювання підполковника ОСОБА_2 , яке призвело до смерті, пов`язане з проходженням служби. Зазначає, що сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається Законом як підстава для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/2667/26 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Зазначав, що рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги прийнято правомірно, оскільки при наявному серцево - судинному захворюванні смерть підполковника ОСОБА_2 є наслідком вчинення ним активних дій у вигляді вживання алкогольних напоїв безпосередньо перед смертю. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2024 року № 355 підполковник ОСОБА_2 вибув з частини у зв`язку з щорічною основною відпусткою з 11.12.2024 року по 27.12.2024 року. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.12.2024 року серії НОМЕР_2 .
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 1359 від 23.12.2024 року причиною смерті визначено атеросклеротичну хворобу серця. 
Згідно акту проведення спеціального розслідування від 31.12.2024 року комісія встановила обставини, за яких стався нещасний випадок: "з отриманої інформації від центру надання екстреної медичної допомоги 21.12.2024 року стало відомо про смерть військовослужбовця, начальника групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваного на військову службу за мобілізацією 26.02.2022 року. 21.12.2024 року близько 18 год. 45 хв. бригада швидкої допомоги прибула за викликом за адресою: АДРЕСА_1 , де було зафіксовано клінічну смерть начальника групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , який перебував у відпустці за адресою проживання матері. Близько 18 год. 53 хв. було зафіксовано клінічну смерть. Близько 19 год. 35 хв. було зафіксовано біологічну смерть . Ознак насильницької смерті не зафіксовано". Комісія дійшла висновку, що біологічна смерть начальника групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, а сталося у результаті атеросклеротичної хвороби серця відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 1359 від 23.12.2024 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2025 року № 4 підполковника ОСОБА_2 - начальника групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від атеросклеротичної хвороби серця, з 22.12.2024 року виключено зі списків особового складу частини. 
Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної 18 регіональної військово- лікарської комісії від 16.01.2025 року №101 захворювання підполковника ОСОБА_2 , 1974 р.н.: - Атеросклеротична хвороба серця. Гостра серцево-судинна недостатність, яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 : - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
09.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслані до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України документи щодо призначення одноразової допомоги у разі смерті підполковника ОСОБА_2 для розгляду на відповідній комісії. 
15.01.2026 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги матері ОСОБА_1 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, підполковника ОСОБА_2 , яке оформлено протоколом № 2/в (пункт 3). 
Не погодившись із вищевказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-ХІІ).
Згідно пунктом 1 статті 16 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пп. 2 пункту 2 статті 16 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Статтею 16-1 Закону України №2011-ХІІ визначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї загиблих (померлих) осіб, до яких зокрема належать вдова (вдівець), батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).
Пунктом "б" частини 1 статті 16-4 Закону встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво, захворювання), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі, зокрема: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби
Відповідно до пункту 29 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Як слідує зі спірного рішення підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги став лист Полтавського обласного бюро судово - медичної експертизи від 12.03.2025 року №502 про те, що під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,30%.
Судом встановлено, що відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної 18 регіональної військово- лікарської комісії від 16.01.2025 року №101 захворювання підполковника ОСОБА_2 , 1974 р.н.: - Атеросклеротична хвороба серця. Гостра серцево-судинна недостатність, яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 : - ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 1359 від 23.12.2024 року причиною смерті визначено: "Гостра серцево - судинна недостатність; 25.1 Атеросклеротична хвороба серця". 
Інші суттєві стани, які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті не зазначені. 
Верховний Суд в постанові від 18 березня 2024 року у справі №120/13997/21-а зазначив, що відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону України № 2011-XII.
У постанові від 29 червня 2022 року у справі № 640/6477/19, аналізуючи положення пункту 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII та пункту 19 Порядку № 975, Верховний Суд дійшов висновку, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Відповідно до обставин цієї справи, жодним органом не було встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок вчинення ним певних дій у стані алкогольного сп`яніння, які призвели до смерті.
Будь-які належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, відсутні, та відповідачем до матеріалів справи не долучені, а тому слід зробити висновок про те, що доводи відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу із посиланням на статтю 16-4 Закону № 2011-XII не підтверджуються матеріалами справи.
Законом № 2011-XII передбачено, що допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Суд зауважує, що у цьому у випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_2 (внаслідок захворювання) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
За таких обставин суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_2 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті матері померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З таких підстав суд вважає, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 15.01.2026 року № 2/в в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, є протиправним, а відтак його необхідно скасувати.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З огляду на те, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачам одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.
За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 року у справі № 480/4122/22.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. 
Згідно частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 15.01.2026 року № 2/в, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з смертю військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А.Б. Головко