Ічнянський районний суд Чернігівської області  
Провадження № 2/733/415/26
Єдиний унікальний №733/596/26
Рішення
Іменем України
22 травня 2026 року   м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючого судді - Вовченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадженян) в приміщенні Ічнянського районного суду цивільну справу за позовом ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики
В С Т А Н О В И В :
Зміст позовних вимог.
ТОВ «ЄАПБ» (позивач) просить стягнути із ОСОБА_1 (відповідач) заборгованість за кредитним договором №6145736 від 28.05.2025 у розмірі 31 992,00грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1664,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 28.05.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6145736 від 28.05.2025 за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності та платності.
Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 31 992, 00 грн., з яких 11 976,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 00,00 грн. заборгованість за процентами та 6 000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня)за кожен день прострочення повернення позики та 14 016, 00 грн. комісія за обслуговування кредиту ,яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом із сумою судових витрат.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив, у разі його неявки, розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Ухвалою судді від 23.04.2026 позовну заява прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв , клопотань відзиву по суті справи. 
Витребувано від АТ «Сенсбанк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку НОМЕР_1 та інформацію про надходження на картковий рахунок НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 12 000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_1 заяв, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надала .
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов до висновку , що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1ст. 76, ч. 1 ст.77 ЦПКУкраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як встановив суд, 28.05.2025 року між ТОВ «Мілоан» » та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6145736 від 28.05.2025.
Підписавши кредитний договір із супутніми до нього документами, відповідач ОСОБА_1 погодилась з умовою договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «Мілоан»».
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).
Зазначений договір є чинним та його треба виконувати сторонами.
Факти та обставини, які встановив суд відповідають правовідносинам, які регулюються нормами ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
З огляду на наведене, кредитний договір, який уклали сторони правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки

Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник свої зобов`язання у погоджені сторонами строки не виконала, суму кредиту, неустойку та комісію не сплатила.
24.11.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №24112025, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2025 року до договору відступлення права вимоги № 24002025 від 24.11.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6145736 від 28.05 2025 року у сумі 31 992,00 грн.
Згідно з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
На запит суду АТ "Сенс Банк" надало інформацію , згідно якої на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 28.05.2025 зараховано грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн.
Згідно з розрахунком, який надало ТОВ «ФК «ЄАПБ», загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №6145736 від 28.05.2025 становить 31 992,00грн. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24 листопада 2025 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
З огляду на фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач не здійснила погашення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за якими на підставі Договорів факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 11 976,00 грн., яка складається з : 11 976,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням, 0,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 11 976,00 грн.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача комісії комісії (пов`язаної з обслуговуванням кредиту) – 14 016,00 грн. то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості не підлягає застосуванню, отже відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення комісії. 
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (штрафу,пені), то суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ТОВ "Мілоан" 28.05.2025р, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 6 000,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем.
Враховуючи вищевикладене та те, що матеріалами справи підтверджено факт надання кредиту, і відповідачкою не надано суду доказів відсутності заборгованості по кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині погашення тіла кредиту в розмірі 11 976,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 11 976,00 грн, що становить 37,4% від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 995,73грн.(2662,40/100 х 37,4%).
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів – в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для осіб (1664 грн.), то суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки документально ці витрати не підтверджені.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 280-289 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором № 6145736 від 28.05.2025 року, яка становить 11 976,00 грн. та 995,73 грн.  повернення сплаченого судового збору , а всього 12 971 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одна) грн. 73 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено та підписано 22 травня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко