ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4585/26 Справа № 204/7498/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна  Т. П.	

ОКРЕМА ДУМКА 

26 травня 2026 року м. Дніпро

щодо постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2026року у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 14 серпня 2025року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Історія справи
У липні 2025року ТОВ "Юніт Капітал" звернулось в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04 червня 2023року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №757923043, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 8400,00грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника. 28 листопада 2018року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії договору рядом додаткових угод. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №240 від 18 липня 2023року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги щодо заборгованості до відповідача. 25 липня 2024року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №27/0524-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 27 травня 2024року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі визначеному у реєстрі прав вимоги. 04 червня 2025року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до якого та реєстру боржників останньому було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 39 558,96грн, з яких заборгованість за кредитом - 8400,00грн та заборгованість по відсотках - 31158,96грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором №757923043 від 04.06.2023року у загальному розмірі 39 558,96грн.
Рішенням Чечелівського районного суду м. Дніпра від 14 серпня 2025року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №757923043 від 04 червня 2023року в розмірі 39558,96грн, з яких 8400,00грн – заборгованість за тілом кредиту, 31158,96грн – заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висловила вимогу про скасування оскаржуваного рішення та просила відмовити в задоволенні позову.
Одним з доводів апеляційної скарги також було те, що договір факторингу укладений між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018року, тобто до моменту виникнення у первісного кредитора права вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним 04 червня 2023року відповідно, тому на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника ОСОБА_1 не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення, тож і позивач не набув права вимоги за кредитним договором.
26 травня 2026року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Чечелівського районного суду м. Дніпра від 14 серпня 2025року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 31158,96грн та в частині розподілу судових витрат – скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 31158,96грн відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін. 
Апеляційний суд вважав, що надані позивачем докази підтверджують факт передачі ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №757923043 від 04 червня 2023року. 
Підстави для висловлення окремої думки
З висновками Дніпровського апеляційного суду не погоджуюсь та відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України, висловлюю окрему думку.
Вважаю, що слід було скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за таких підстав. 
ТОВ «Юніт Капітал» просило прийняти рішення за вимогою кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позичальника ОСОБА_1 , через порушення останнім зобов`язань за Кредитним договором № 757923043 від 04 червня 2023року стверджуючи що саме йому належить право грошової вимоги за Договором факторингу від 28 листопада 2018року, та подальшими договорами факторингу.
Так, з матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 04 червня 2023року; натомість договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вперше відступило право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором до ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018року.
Тобто враховуючи наявні в справі матеріали беззаперечними є обставини з приводу того, що на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , також ніщо не вказує на те, що станом на 28 листопада 2018року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 існували будь-які правовідносини.
Позивач предмет Договору факторингу, станом на 28 листопада 2018року, вбачав у наявності в цьому договорі домовленості клієнта та фактора про передачу права грошової вимоги того, яке зазначене у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
За конкретних обставин цієї справи на дату укладення Договору факторингу станом на 28 листопада 2018року не існувало Реєстру прав вимоги № 240 від 18 липня 2023року.
Аналізуючи зміст Договору факторингу від 28 листопада 2018року приходжу до висновку, що фактично в ньому йдеться про те, що фактору відступаються всі можливі майбутні вимоги, які можуть виникнути у клієнта ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які на момент укладення цього договору факторингу не має змоги ідентифікувати жодним чином – що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України. 
За наведених умов, розглядаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд передовсім повинен був дослідити питання про те чи набув позивач-фактор ТОВ «Юніт Капітал» у клієнта ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 757923043 від 04 червня 2023року. 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) /пункт 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України-ЦК України/.
В розуміння положень частини першої статті 1077 ЦК України поняттям договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) охоплюється те, що одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Із наведеного визначення випливає, що мова йде про надання факторингової операції між банком або іншою фінансовою установою та фізичною або юридичною особою, яка є суб`єктом підприємницької діяльності щодо предмету договору факторингу, який визначено статтею 1078 ЦК України, за змістом частини першої якої предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
На мою думку статті 1077 та 1078 ЦК України вважаються застосованими правильно, якщо на момент факторингу існували правовідношення, які були визначеними та мала місце грошова вимога, в тому числі строк платежу за якою виникне в майбутньому.
Не погоджуюсь з тим, що предметом відступлення за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018року, на чому наполягав заявник, є вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору, при цьому виходжу з конструкції згаданих правових норм, та відповідно до означення в них факторингу як відступлення грошової вимоги, яка існує або виникне з визначеного правовідношення.
Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018року укладено за період більш ніж чотири роки до укладення 04 червня 2023року Кредитного договору між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і на момент підписання цього договору не існувало жодного зобов`язання позичальника яке могло би бути ідентифіковано хоча б в майбутньому, та грошова вимога не існувала ані юридично, ані фактично.
Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права відступлення права вимоги можливе лише щодо визначеної вимоги або такої, що може бути визначена.
На мою думку наведені норми допускають «майбутню вимогу» та закон пов`язує це з тим, що така вимога має виникати з вже існуючого зобов`язального правовідношення.
Та зважаючи на конструкцію згаданої правової норми /статті 1078 ЦК/ де наведено означення предмету договору факторингу як право грошової вимоги строк платежу за якою настав (наявна вимога) можна виснувати, що до права вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) також застосовним буде означення про строк платежу за якою виникне в майбутньому – тобто на моє переконання в даній нормі в означенні майбутньої вимоги йдеться виключно про строк платежу який ще не виник, та аж ніяк не про саме зобов`язання яке ще не виникло, не має передумов до його виникнення в майбутньому, і яке в жодний спосіб не може бути ідентифіковане. 
Одночасно не можна розцінювати як індивідуалізацію вимоги у відповідному Реєстрі, оскільки в даному випадку йшла би мова про нове зобов`язання, яке ніяким чином не пов`язане із предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018року предметом якого є відступлення в тому числі вимог, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), а не тільки тих вимог, які існували на момент укладення договору – на чому наполягав заявник.
Тому оскільки клієнт сам не був кредитором на момент факторингу не існувало жодного правового зв`язку між учасниками спірних правовідносин – боржник ще не існував як сторона зобов`язання; був відсутній жодний зв`язок з конкретним зобов`язанням, та у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018року.
Тож за встановлених обставин, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 27 травня 2024року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу.
Отже, ТОВ «Юніт Капітал» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 04 червня 2023року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі – від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора – ТОВ «Юніт Капітал».
Тож, вважаю, що кредитним договором, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 04 червня 2023року не порушуються права і законні інтереси ТОВ «Юніт Капітал», тому останнє не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором.
Водночас справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Та за наведених обставин, позивачем фактично створені умови за яких позичальник ОСОБА_1 буде обмежений в захисті своїх прав за формальної наявності низки договорів факторингу. 
Фактично, за наведених умов, хоч заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, однак боржник не може бути штучно позбавлений можливості оспорити договори факторингу на предмет наявності у факторів права здійснювати фінансові операції через значний проміжок часу між датою підписання договору факторингу 28 листопада 2018року /його укладення/ та датою фактичного погодження сторонами істотних умов такого договору 04 червня 2023року. 
Одночасно занепокоєння викликає те що за встановлених обставин, не йде мова про надання факторингової операції між фінансовою установою та іншою юридичною особою, яка не може здійснювати фінансові операції з метою надання фінансової послуги, а фактично за символічну оплату в розмірі 100,00грн (за кожен реєстр прав вимоги) створюються штучні перешкоди для боржника з метою завадити останньому в реалізації ним своїх прав.
Виходжу саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права.
За конкретних обставин цієї справи, вважаю, що ключові аргументи висунуті ТОВ «Юніт Капітал» в позові не є сумісними із принципом верховенства права і не вважаються такими що позбавлені свавілля.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Висновок
Враховуючи викладені обставини та вимоги закону, вважаю, що Дніпровський апеляційний суд мав задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 

Суддя: 
Л.П.Никифоряк