П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/4858/26 Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Юлія Миколаївна Суддя-доповідач: Савицька Н.В. 
12 травня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Савицької Н.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Томчука А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :

У квітні 2026 року представник ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою щодо оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала, з тих підстав, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 підписано та подано адвокатом Виноградським Антоном Павловичем. На підтвердження повноважень представника, до позовної заяви додано доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №4-02-2026-001564 від 24.02.2026 року. Однак, з наданого до позовної заяви доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги не вбачається, що Виноградський А.П. має повноваження на підписання позовної заяви від імені позивача. Так, 1 пунктом вказаного доручення визначено, що Виноградський А.П. надає безоплатну вторинну правничу допомогу Доброгівському В.К., яка полягає у представництві його інтересів у справі про визнання бездіяльності ГУ ПФУ у Вінницькій області, яка полягає у відмові здійснити проведення індексації пенсії з 01.03.2025 року із застосуванням коефіцієнтів збільшення, протиправною та зобов`язання вчинити дії. Згідно пункту 2, це доручення діє до використання всіх національних засобів правового захисту, а у випадку складення документів процесуального характеру як виду правничої допомоги - до моменту передання клієнту відповідних складених документів. За наведених обставин, доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №4-02-2026-001564 від 24.02.2026 не підтверджує повноважень у адвоката Виноградського А.П. подавати та підписувати позовні заяви, а лише підтверджує повноваження представника складати документи процесуального характеру та представляти інтереси позивача під час судового розгляду справи.
Не погодившись із винесеною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що додане доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 4-02-2026-001564 від 24.02.2026 є належним підтвердженням повноважень адвоката, який здійснює представництво особи в рамках надання безоплатної вторинної правової допомоги, відповідно до статті 59 КАС України та Закону України «Про безоплатну правничу допомогу». 
Відтак з огляду на те, що суд першої інстанції безпідставно обмежив позивача в доступі до правосуддя його представник звернувся до апеляційного суду з цією скаргою з вимогами скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду про повернення позову та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідач правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Спірні питання у цій справі виникли на етапі прийняття судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_1 до розгляду та стосується особливостей оформлення документів, що підтверджують повноваження представника, та допуску до участі у справі як представника на підставі таких документів.
Так, відповідно до пунктів 2, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Водночас особливості повернення позовної заяви врегульовано статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Саме на підставі наведеної норми судом першої інстанції повернуто позов, оскільки, на переконання суду, адвокат Виноградський Антон Павлович, відповідно до наданого доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, не мав права підписувати та подавати в інтересах ОСОБА_1 позовну заяву.
Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції. 
Так, відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Пунктом 1 частини 1 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної особи.
Довіреність фізичної особи, за зверненням якої прийнято рішення про надання їй безоплатної вторинної правничої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), який прийняв таке рішення (абзац 3 частини 2 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 4 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:
1) довіреністю;
2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Відтак процесуальним законом передбачена можливість здійснення адвокатом представництва інтересів учасників справи на підставі зокрема й доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". 
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Водночас зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги врегульовано Законом України "Про безоплатну правничу допомогу".
За приписами статті 21 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" від 02 червня 2011 року № 3460-VI (надалі - Закон № 3460-VI), після прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги центр з надання безоплатної правничої допомоги призначає адвоката, який включений до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, та уклав договір про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з центром з надання безоплатної правничої допомоги.
Повноваження адвоката підтверджуються дорученням центру з надання безоплатної правничої допомоги та/або довіреністю відповідно до вимог процесуального закону.
Для здійснення представництва інтересів осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, у суді у спорах, що виникають з трудових відносин, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також щодо представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або для складання документів процесуального характеру центр з надання безоплатної правничої допомоги може уповноважити свого працівника.
Повноваження працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги як представника суб`єкта права на безоплатну вторинну правничу допомогу підтверджуються рішенням центру з надання безоплатної правничої допомоги та довіреністю відповідно до вимог процесуального закону.
Так, матеріалами справи підтверджується те, що позовна заява, що подавалася до суду першої інстанції в інтересах ОСОБА_1 , підписана адвокатом Виноградським Антоном Павловичем та подавалася адвокатом через систему "Електронний суд".
На підтвердження повноважень адвоката підписувати та подавати позовну заяву до суду першої інстанції надано доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 4-02-2026-001564 від 24 лютого 2026 року, видане на підставі наказу Центрально-Західного управління з надання безоплатної правничої допомоги від 19 лютого 2026 року № Н-БВПД/108/108-04.4-4/84, яким адвоката Виноградського Антона Павловича призначено для надання безоплатної вторинної правничої допомоги Доброгівському Валерію Казимировичу, що полягає у здійсненні представництва інтересів останнього у справі про визнання протиправними бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язання вчинити дії, а саме: здійснити проведення індексації пенсії з 01.03.2025 із застосування коефіцієнтів збільшення. 
Текстуальний аналіз згаданого вище доручення свідчить про те, що уповноважений орган, призначаючи адвоката Виноградського А.П. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 , чітко визначив як вид правничих послуг безоплатної вторинної правничої допомоги (представництво інтересів останнього), так і зміст правового питання, в межах якого надаватиметься така допомога (у справі щодо визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яка полягає у відмові здійснити проведення індексації пенсії з 01.03.2025 із застосування коефіцієнтів збільшення, протиправною та зобов`язання вчинити дії). 
При цьому, дійсно, доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги передбачає, що таке діє до використання всіх національних засобів правового характеру, а у випадку складення документів процесуального характеру як виду правничої допомоги - до моменту передання клієнту відповідних складених документів.
Водночас, на переконання колегії суддів, помилково стверджувати, що доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 4-02-2026-001564 від 24 лютого 2026 року наділяє адвоката лише повноваженнями складати документи процесуального характеру та не підтверджує повноважень адвоката підписувати та подавати процесуальні документи, зокрема й позовну заяву.
Такі висновки суду першої інстанції спростовуються наступними мотивами.
У статті 1 Закону № 5076-VI наведено визначення основних термінів.
Так, під адвокатською діяльністю у цьому Законі розуміється незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Представництво є видом адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
При цьому відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 5076-VI складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого і т.д., а також представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами є зокрема видами адвокатської діяльності.
Стаття 1 Закону № 3460-VI також містить визначення основних термінів, що у ньому вживаються.
Так, під правничими послугами у цьому Законі мається на увазі надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правничої допомоги та медіації.
Згідно з частиною 2 статті 13 Закону № 3460-VI безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру. 
Змістовний аналіз наведених вище приписів нормативних актів свідчить про те, що ними розмежовуються такі види правничих послуг, як надання захисту, здійснення представництва інтересів осіб та складення процесуальних документів правового характеру. 
Повертаючись до обставин цієї справи, варто звернути увагу на те, що доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 4-02-2026-001564 від 24 лютого 2026 року чітко визначає вид правничих послуг безоплатної вторинної правничої допомоги, що надаватиметься адвокатом, - представництво інтересів ОСОБА_1 у справі щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
При цьому зазначення в іншій частині доручення про те, що таке діє (дослівно) "до моменту передання клієнту відповідних складених документів" жодним чином не конфліктує з іншою частиною доручення, яке стосується представництва інтересів особи, адже таке застереження (щодо передання складених документів) стосується лише випадку, якщо мало місце складення документів процесуального характеру як виду правничої допомоги.
Тобто, термін дії доручення міг бути вичерпаний в момент передання клієнту складених адвокатом процесуальних документів лише у тому випадку, якщо адвокат призначається особі лише для надання такого виду правничих послуг, як складення документів процесуального характеру. 
Проте апеляційний суд вкотре звертає увагу на те, що у дорученні для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 4-02-2026-001564 від 24 лютого 2026 року зазначено вид правничих послуг безоплатної вторинної правничої допомоги, що надаватиметься адвокатом, - представництво інтересів ОСОБА_1 . 
Отже, оскільки дорученням призначено адвоката саме для здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 у справі щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправними, тому відсутні підстави стверджувати, що таким дорученням адвоката уповноважено лише на складання документів процесуального характеру.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів переконана, що доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги № 4-02-2026-001564 від 24 лютого 2026 року є тим документом, що уповноважує адвоката Виноградського А.П. на представництво інтересів ОСОБА_1 у справі щодо оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, та наділяє адвоката як правом складати, підписувати та подавати в інтересах довірителя процесуальних документів правовового характеру, так і здійснювати інші представницькі повноваження в межах цього доручення.
З огляду на викладене обгрунтованими є доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, що окружним адміністративним судом без належних на те підстав повернуто позовну заяву.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Окрім того, частина перша статті 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується, не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону за наведених вище мотивів.
Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, тому таку ухвалу слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Оскільки апелянт звільнений від сплати судового збору, а інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, не встановлено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 312, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскарженою.

Головуючий	 		Савицька Н.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Томчук А.В.