Справа № 459/2179/26 
Провадження № 1-кп/459/122/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
потерпілого ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026141150000189 від 22.04.2026 стосовно: 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Сокаль, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, відповідно до ст. 89 КК України не судимої, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 квітня 2026 близько 00 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поруч із будинком №3, що по вулиці Стуса, в місті Шептицькому Львівської області, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 із подальшими змінами та доповненнями, маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних нею дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, виявивши, що у потерпілого ОСОБА_5 випав мобільний телефон та повербанк, впевнившись у відсутності уваги сторонніх осіб, скориставшись вказаною обставиною, таємно, шляхом вільного доступу викрала вказані речі, а саме: мобільний телефон «iPhone 16 Teal 128 Gb» IMEI НОМЕР_1 вартістю 24816 гривень 08 копійок із сім-картою Київстар НОМЕР_2 та повербанк марки «KPG 108 X» вартістю 626 гривень 93 копійки, після чого розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_4 завдала матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 25443 гривні 01 копійки.
Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану, що передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена свою вину повністю визнала та вказала, що в квітні 2026 року відбулась сутичка групи осіб, під час якої у потерпілого випали мобільний телефон і повербанк, які вона побачила і забрала собі. Підібравши пароль до телефону на наступний день здала його в ломбард. 
У вчиненому щиро розкаялася, просила суд суворо її не карати. 
Потерпілий у судовому засіданні щодо міри покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду, не заперечив щодо розгляду справи в порядку передбаченому нормами ч.3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 щодо обставин, які ніким не оспорюються та не заперечуються учасниками судового провадження, судом визнано недоцільним, у зв`язку з відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту та добровільності їх позиції, тому суд дослідження фактичних обставин справи обмежив допитом обвинуваченої та дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченої.
Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевірвши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, дійшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчинені нею таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану – в судовому засіданні повністю доведена.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України.
При призначанні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, є людиною молодого віку відповідно до ст. 89 КК України не судима, не працює, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, повернула викрадене майно.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття, активне сприяння розкриттю кримімінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.
Поряд з цим, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування призначеного покарання і її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до неї ст. 75 КК України, із покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, обрані стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування у вигляді особистого зобов`язання, з урахуванням призначеного виду покарання й особи обвинуваченої, суд на підставі ст. 374 КПК України, до набрання вироком законної сили вважає необхідним залишити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 3850,88грн, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої у дохід держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
 
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити її від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Після набрання вироком законної сили, речові докази: мобільний телефон «iPhone 16 Teal 128 Gb» IMEI НОМЕР_1 та повербанк марки «KPG 108 X» - повернути власнику ОСОБА_5 .
Арешт майна, що накладений ухвалами слідчого судді Шептицького міського суду Львівської області від 28.04.2026 – скасувати після вступу вироку у законну силу.
Міру запобіжного заходу, обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 3850,88грн, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої у дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Шептицький міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим – з моменту вручення його копії. 
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1