1	Справа № 335/10328/25  2/335/425/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Новасардової І.В., за участю секретаря судового засідання Печерей О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в інтересах дитини: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

До Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в інтересах дитини: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. 
В обґрунтування поданого позову зазначено наступне. На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Дитина проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Батько дитини ОСОБА_3 проходив військову службу в ЗСУ, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Малолітній ОСОБА_1 на даний час тимчасово перебуває в КНП «Міська дитяча лікарня №5», куди був доставлений на підставі акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, оскільки мати відмовилась від дитини та поїхала у невідомому напрямку. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведене обстеження умов проживання за адресою, за якою мешкала дитина. За підсумками виходу встановлено, що квартира занедбана, шпалери на стінках пошкоджені, речі розкидані, брудно, відсутнє скло на двері, наявний брудний посуд, повітряний режим порушений. Дитяче місце для сну без постільної білизни, дитячі речі брудні. За результатами виходу з матір`ю дитини проведено бесіду профілактично-виховного характеру, в ході якої вона надала письмове пояснення, в якому фактично відмовилась від дитини та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, просила це питання розглядати без її участі. Відділом по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснений вихід до КНП «Міська дитяча лікарня №5» та складений акт оцінки рівня безпеки дитини, згідно з яким, дитина повідомила, що батьки вживають алкоголь та б`ють його. Дитина не бажає повертатись до матері. Відповідно до акту оцінки потреб дитини, в родині наявні складні життєві обставини через фактичну відмову матері від дитини. Згідно з листом КНП «Лівобережений центр первинної медико-санітарної допомоги №l» від 29.09.2025 №2578/01-08, малолітній ОСОБА_1 спостерігається в центрі з народження, дитина отримує соціальну допомогу як дитина-інвалід з 15.10.2021 року. Останній огляд дитини було проведено 27.09.2024 року. Протягом останнього року звернень до лікаря не було, на планові огляди не з`являлись. При оглядах сліди насилля чи побиття помічене не були, мати у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не була помічена, скарг про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків до центру не надходило. Малолітній ОСОБА_1 навчається в 4 класі вказаного закладу. До школи учня привозила і забирала няня, ОСОБА_4 , якій мати надала такі повноваження. Таку поведінку ОСОБА_2 пояснила тим, що дуже хворіє і не має сил приїхати. 02.10.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району розглядалось клопотання відділу по району щодо розгляду питання доцільності або недоцільності позбавлення матері дитини батьківських прав. За результатами засідання, враховуючи фактичну відмову матері від дитини та її небажання займатися вихованням сина, згоду з позбавленням батьківських прав, думку малолітнього ОСОБА_1 , керуючись інтересами дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 .
З огляду на викладене вище, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути із ОСОБА_2 на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над вказаною дитиною аліменти на її утримання у розмірі всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 
Ухвалою суду від 24.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.12.2025 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 26.01.2026 року, закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 21.04.2026 року представник позивача підтримав позовну заяву з підстав викладених ній, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась.
У судовому засіданні 21.04.2026 судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 01.05.2026 року.
У судове засідання 01.05.2026 року сторони не з`явилися. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24.03.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис № 201. Батьками дитини в актовий запис про народження записані: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 .
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 09.01.2024 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батько дитини ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 27.06.2024 року, ОСОБА_1 є дитиною військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.
Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.09.2025 року, малолітній ОСОБА_1 був доставлений до КНП «Міська дитяча лікарня №5», оскільки мати відмовилась від дитини та поїхала у невідомому напрямку. Зазначене також підтверджується листом КНП «Міська дитяча лікарня №5» та повідомленням про дитину, позбавлену батьківського піклування. 
ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було внесено подання щодо перевірки родини ОСОБА_5 на предмет належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 .
Згідно акту обстеження умов проживання від 22.09.2025 року, проведеного Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, за місцем проживання ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що квартира занедбана, шпалери на стінках пошкоджені, речі розкидані, брудно, відсутнє скло на двері, наявний брудний посуд, повітряний режим порушений. Дитяче місце для сну без постільної білизни, дитячі речі брудні. 
За результатами виходу з матір`ю дитини проведено бесіду профілактично-виховного характеру, в ході якої вона надала письмове пояснення, за якими ОСОБА_2 зазначає, що не буде забирати свого сина з лікарні, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, просить розглянути справи за її відсутності. 
Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснений вихід до КНП «Міська дитяча лікарня №5» та складений акт оцінки рівня безпеки дитини, згідно з яким, дитина повідомила, що батьки вживають алкоголь та б`ють його. Дитина не бажає повертатись до матері. 
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_6 від 30.09.2025 року, в родині наявні складні життєві обставини через фактичну відмову матері від дитини.
Згідно з листом КНП «Лівобережений центр первинної медико-санітарної допомоги №l» від 29.09.2025 №2578/01-08, малолітній ОСОБА_1 спостерігається в центрі з народження, дитина отримує соціальну допомогу як дитина-інвалід з 15.10.2021 року. Останній огляд дитини було проведено 27.09.2024 року. Протягом останнього року звернень до лікаря не було, на планові огляди не з`являлись. При оглядах сліди насилля чи побиття помічене не були, мати у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не була помічена, скарг про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків до центру не надходило.
Відповідно до листа «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат «Світанок» від 29.09.2025 №205, малолітній ОСОБА_1 навчається в 4 класі вказаного закладу. Згідно з характеристикою дитини, ОСОБА_7 виховує мати, ОСОБА_2 , батько хлопчика загинув в 2024 році під час виконання бойового завдання. До школи учня привозила і забирала няня, ОСОБА_4 , якій мати надала такі повноваження. Таку поведінку ОСОБА_2 пояснила тим, що дуже хворіє і не має сил приїхати.
Згідно з копією наказу служби (управління) у справах дітей ЗМР №5464 від 03.10.2025 року, ОСОБА_1 було взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 
Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 №01-12/2719 від 13.10.2025 року встановлено, що 02.10.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району розглядалось клопотання відділу по району щодо розгляду питання доцільності або недоцільності позбавлення матері дитини батьківських прав. За результатами засідання, враховуючи фактичну відмову матері від дитини та її небажання займатися вихованням сина, згоду з позбавленням батьківських прав, думку малолітнього ОСОБА_1 , керуючись інтересами дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , передбачених п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України.
Оцінюючи надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 , фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не бере, матеріально не забезпечує, що свідчить про свідоме ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Дослідивши письмові докази по справі суд зазначає, що діти мають бути забезпечені можливістю здійснення їх прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).
Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Інтереси дитини захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Частиною 2 ст.27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.
Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).
Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20.
Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що дійсно ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, про що свідчить той факт, що відповідач не надає будь-якої допомоги на його утримання, не проявляє інтересу до життя, здоров`я та розвитку дитини, про що зазначив позивач у своєму позові та безпосередньо у судовому засіданні, та це не спростовано відповідачем. У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, відповідач не вживає будь-яких дій щодо забезпечення та виховання дитини.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до дитини, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
З огляду на викладене вище, суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Крім цього, відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Частиною 2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати своїх дітей.
Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд погоджується з обраним позивачем розміром аліментів та вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. 
Судом задоволено позовні вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору, а тому з ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 1 331,20 грн., що відповідає нормам ч.1ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 273 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в інтересах дитини: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити. 
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.10.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над вказаною дитиною.
Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, ЄДРПОУ 37573115, адреса: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 5.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя           І.В. Новасардова