ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року Справа № 925/731/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В.,

секретар судового засідання – Усенко О.А.,
за участі представників сторін:
від Черкаської обласної прокуратури – Антощук С.В. – прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури,
від позивача – не з`явився, 
від відповідача – Костенко В.В. – адвокат за довіреністю, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 

за позовом керівника Звенигородської окружної прокуратури, 
м. Звенигородка, Черкаської області в інтересах держави в особі: 
Виконавчого комітету Водяницької сільської ради, с. Водяники, 
Звенигородського району, Черкаської області 
до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд», 
м. Черкаси
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 116 953 грн. 
52 коп. 
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області з позовом звернувся керівник Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Виконавчого комітету Водяницької сільської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд» про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 03 вересня 2021 року, № 3 від 18 жовтня 2021 року, № 4 від 26 листопада 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №23-ЕГТ-21/Е від 24 грудня 2020 року, укладеного між Виконавчим комітетом Водяницької сільської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд», та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 116 953 грн. 52 коп. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 30 хв. 24 липня 2025 року.
Ухвалою суду від 24 липня 2025 року провадження у справі №925/731/25 було зупинено до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
Ухвалою суду від 15 січня 2026 року було поновлено провадження у справі №925/731/25 та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 17 лютого 2026 року.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 17 лютого 2026 року, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 17 березня 2026 року.
Ухвалою від 17 березня 2026 року суд оголосив перерву до 11 год. 00 хв. 16 квітня 2026 року.
Позивач в судове засідання не з`явився.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що додаткові угоди до договору №23/ЕГТ-21/Е від 24 грудня 2020 року укладені з порушенням вимог п. 2, ч. 5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12 жовтня 2022 року, ч. 3 ст. 632 ЦК України.
Отже, спірні угоди підлягають визнанню недійсними в судовому порядку а надмірно сплачені грошові кошти підлягають стягненню з продавця електроенергії на користь покупця. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві.
Зокрема, відповідач зазначав, що Виконавчим комітетом Водяницької сільської ради було оголошено та проведено, процедуру відкритих торгів у відповідності до положень Закону України «Про публічні закупівлі» №922-VIII від 25 грудня 2015 року в редакції від 19 квітня 2020 року №114-IX зі змінами (далі – Закон).
Тобто, у редакції Закону від 15 серпня 2020 року.
За результатами проведеної процедури закупівлі замовником було укладено договір про закупівлю товарів за публічні кошти на 2021 рік із відповідачем на суму 1 822 603 грн. 47 коп. з ПДВ та обсягом поставки товару 769031 кВт/год в період з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року.
Договірна ціна за одиницю товару склала 2,37 грн/1 кВт/год з урахуванням ПДВ та послугами на передачу електричної енергії.
Сторонами в договорі було передбачено порядок зміни ціни, в тому числі за пунктом 5 і 7 частини 5 статті 41 Закону, а також визначено спосіб документально підтвердження зміни ціни.
Прокуратура не має претензій та не піддає сумніву, як правові підстави, так і спосіб належного документального підтвердження факту укладання додаткової угоди №1 від 22 лютого 2021 року.
Поряд з цим, ігноруючи методологію дослідження додаткової угоди №1, до якої у прокуратури немає претензій в частині визнання угоди недійсною, в подальшому правоохоронний орган вирішує сформувати нову реальність у характері дослідження правових підстав при укладанні угод №№1-4 до договору, оперуючи термінами, які не мають правового вираження у нормі Закону.
Відповідач стверджує, що висновки, надані торгово-промисловою палатою, є результатом спеціального економічного аналізу коливання цін на ринку електричної енергії.
Ці документи видані уповноваженим органом відповідно до статті 14 Закону України «Про торгово - промислові палати в Україні» та мають статус офіційного документа.
Зазначення безпосередньо у висновку ТПП формулювань, що дослідження носить довідковий характер, жодним чином не спростовує юридичні факти, які в ньому встановлені.
Висновки ТПП оформлені на підставі аналізу середньозважених цін на ринку електроенергії в період, максимально наближений до дати укладення відповідної додаткової угоди.
Така практика є прийнятною і логічною з огляду на динамічність коливань на ринку електроенергії.
Закон не містить обов`язку синхронізації дати висновку та дати укладення додаткової угоди «день у день».
Закон України «Про публічні закупівлі» не вимагає обов`язкового доведення постачальником прямої збитковості постачання.
Достатньою правовою підставою для перегляду ціни є наявність об`єктивного коливання ринкових цін, підтвердженого висновком ТПП.
Доведення збитковості є надлишковим і не передбаченим Законом.
Кожна додаткова угода містить: окреме обґрунтування зміни ціни; окремий висновок ТПП; відсоток збільшення в межах 10% від попередньої (а не первісної) ціни; не збільшує загальну вартість договору про закупівлю; відповідає потребам споживача у забезпеченні останнього необхідним обсягом постачання електричної енергії.
Спроба прокуратури застосовувати арифметичне підсумовування всіх відсоткових коливань до первісної ціни є надуманою та суперечить Закону.
Закон вимагає, щоб кожне окреме збільшення ціни не перевищувало 10% попередньої редакції ціни, що замовником дотримано.
Додаткову угоду №2 від 03 вересня 2021 року укладено згідно п.2 ч. 5 статті 41 Закону. Експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-745/01 від 10 серпеня 2021 року містить інформацію, яка підтверджує саме коливання ціни на ринку на рівні – 9,99%, що зафіксовано в додатковій угоді).
У спірному випадку встановлення нової ціни відбулось через 10 місяців після укладення договору, тобто прогнозування ціни на такий значний проміжок часу не є можливим, виходячи з природи нестабільності ринку електроенергії, а той факт, що зміна ціни відбувалась тільки після 10 місяців з моменту укладення договору, свідчить про намагання постачальника втримати ціну для споживача в першочерговій редакції протягом значного часу співпраці.
Ціна на електроенергію в грудні 2020 року становила 1541,00 грн/МВт.год (без ПДВ), тоді як постачальник заклав ціну в тендерній пропозиції 1681,07 грн/МВт.год (без ПДВ) (ціна електричної енергії за Договором 1,975 грн за 1 кВт/год без ПДВ, що складається із 1,68107 (грн, без ПДВ) – ціна електричної енергії і 0,29393 (грн, без ПДВ) – ціна тарифу на передачу електроенергії).
Наведене, свідчить про намагання постачальника прогнозувати можливі коливання ціни та намагання убезпечити себе від ризиків збитковості та прозоро запропонувати споживачу ту ціну, яка на момент подання постачальником тендерної пропозиції та всього строку дії договору буде і ринковою, і в той же час прийнятною для споживача.
Коливання ціни з грудня 2020 року по вересень 2021 року були настільки значними, що підвищення ціни було для товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд» непрогнозованим, тобто його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції.
Передумовою укладення спірної додаткової угоди №2 від 03 вересня 2021 року до договору слугували листи товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд», зокрема лист від 03 серпня 2021 року № 632 з обґрунтуванням причин зміни ціни та лист від 30 серпня 2021 року № 764-24 з додаванням висновку Черкаської торгово-промислової палати № О-745/01 від 10 серпня 2021 року.
Указані листи містять не лише пропозицію із зміни ціни, а й обґрунтування, чому ця ціна є вочевидь невигідною для постачальника, з додаванням належних доказів, що засвідчують факт коливання такої ціни, у вигляді висновків регіональної торгово-промислової палати.
З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що ним було належним чином та в достатній мірі обґрунтовано перед споживачем, що виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.
Додаткову угоду №3 від 18 жовтня 2021 року було також укладено згідно п.2 ч. 5 статті 41 Закону. Експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-987 від 04 жовтня 2021 року містить інформацію, яка підтверджує саме коливання ціни на ринку на рівні – 9,99%, що зафіксовано в додатковій угоді.
Додаткову угоду №4 від 26 листопада 2021 року укладено згідно п.2 ч. 5 статті 41 Закону. Експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-1123 від 05 листопада 2021 року містить інформацію, яка підтверджує саме коливання ціни на ринку на рівні – 9,99%, що зафіксовано в додатковій угоді.
Отже, відповідач стверджує, що додаткові угоди №№2-4 до договору було укладено за ініціативи постачальника та стосувалися зміни ціни за одиницю товару у зв`язку із коливанням ціни в порівнянні від дати місяця закупівлі до фактичного місця постачання 2021 року.
Приймаючи рішення про укладання спірних угод сторони дотримувались порядку зміни істотних умов, який передбачено власне самим договором про закупівлю.
Факт коливання та зростання ціни на ринку, в період дії договірних відносин, що передують укладанню додаткової угоди документально обґрунтовано підтверджений.
Замовнику також нагадували про право розірвати договір (без штрафних санкцій), якщо нові умови для замовника є неприйнятними, та про право змінити електропостачальника.
Постачальником було запропоновано споживачу кожного разу укласти додаткову угоду до договору із збільшенням ціни за одиницю товару не більше ніж 9,99%, що відповідало торговій стратегії постачальника та була прийнятною для споживача, оскільки вартість договору не збільшувалась, а у зв`язку із початком постачання товару не з дати укладання договору, а з дати зазначеної у заяві-приєднання, надлишкова кількість товару зменшувалась.
Спірні додаткові угоди, перевірялась органами Державної казначейської служби України при її реєстрації для майбутніх оплат за товар згідно актів приймання-передачі товару на підставі наказу Мінфіну України «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України» від 02 березня 2012 року № 309.
При цьому орган Казначейства не заперечував проти правомірності укладання спірних додаткових угод, не формував відмову замовнику (споживачу) за договором в частині прийняття відповідних додаткової угоди, а також не встановлював їх недійсність з підстав, що зазначені прокурором у позові.
Вказані дії сторін відповідали принципу максимальної економії та ефективності використання бюджетних коштів.
Претензій щодо ціни, якості та повноти поставок товару в цей період від споживача не надходило.
Прокурор, формуючи розмір суми предмету позову, здійснив обрахунок звичайним так званим методом «обнулінням» усіх цін за одиницю товару, що були встановлені за спірними додатковими угодами.
При цьому, вказаний обрахунок прокурор проводив без належної товарознавчої експертизи, тобто без залучення спеціальних фахівців, що володіють глибокими професійними знаннями в обрахуванні вартості товару на ринку.
Усі посилання прокуратури на порушення збільшення ціни при укладанні додаткових угод до договору, ґрунтуються виключно на припущеннях.
Споживачу завчасно повідомлялось про намір змінити істотні умови договору і споживач мав достатній розумний строк на пошук альтернативних варіантів та прийняття рішення щодо укладання чи не укладання додаткової угоди на зміну вартості товару.
Проте, загальноукраїнська тенденція до аномального росту ціни на електричну енергію протягом 2021 року сформувала для замовника необхідність в прийнятті пропозиції постачальника та укладанні вказаних додаткових угод до Договору.
Тобто, підписання кожної спірної додаткової угоди було для споживача економічно вигідним варіантом аніж проводити нову закупівлю в нових ринкових цінах на товар.
Кожен із наданих висновків торгово-промислової палати України засвідчував в розрізі ринку електроенергії в Україні, що ціна на вказаний період на ринку є вищою ніж договірна ціна постачання, зафіксована сторонами за договором, а порівняння таких висновків між собою дає змогу встановити динаміку, а отже коливання ціни на товар в бік зростання.
Крім того відповідач звертає увагу суду на зміни в законодавстві, що відбулися.
Зокрема, наступним реченням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, якого не було в редакції Закону до 19 квітня 2020 року, законодавець доповнив положення Закону, наступним змістом: «Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії».
На думку відповідача, Верховна Рада України мала на меті надання дозволу на періодичне підняття цін на електричну енергію у залежності від фактичних обставин (коливання ціни на ринку) не обмежуючись при цьому кількістю разів такого підняття та питомим показником різниці діючої ціни за договором і його початковою редакцією (ціною за результатами аукціону).
Тому, у даному випадку не може застосовуватись висновок про недопустимість «каскадного» підвищення цін у межах 10 відсотків і т.п.
Отже, відповідач вважає недопустимим є посилання прокурора на висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року зі справи №927/491/19, з огляду на різний зміст редакцій положень Закону України «Про публічні закупівлі» при виникненні спірних правовідносин.
Також необ`єктивним та юридично помилковим, на думку відповідача, є посилання прокурора на судову практику, яка висловлена Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 24 липня 2024 року №918/294/24 та Великої Палати Верховного Суду у постанові №922/2321/22 від 24 січня 2024 року.
Судова практика 2024 року не могла бути врахована сторонами при укладенні угод у 2021 році.
На момент укладення угод сторони не могли керуватися або враховувати правові позиції, сформульовані судами в майбутньому.
Це прямо суперечить принципу юридичної визначеності, який унеможливлює зворотну дію судової практики у часі, особливо в частині накладення санкцій чи визнання дій неправомірними.
Обставини наведених справ не є аналогічними до обставин цієї справи.
Також відповідач зазначав, що електрична енергія є специфічним товаром, що не складується, а отже неможливо здійснити електропостачальнику запас такого товару у себе на складі, щоб надалі реалізовувати за домовленою ціною із споживачем без прив`язки до об`єктивних ринкових факторів, що впливають на ціноутворення такого товару.
Збільшення обсягу виробництва і поставок товарів часто призводить до зниження витрат на одиницю товару, що дозволяє знизити його ціну. Однак, постачальник не є виробником товару, а отже не може використати торгову стратегію при здешевленні витрат на виробництво товару в залежності від обсягів продажів.
Також постачальник несе додаткові витрати при необов`язкових втратах на врегулюванні небалансів, що допущені споживачем внаслідок недотримання останнім дисципліни споживання такого товару.
Постачальник не контролює вцілому факт обсягів постачання, оскільки це є прерогативою лише оператора системи розподілу та передачі (ОСР, ОСП) і споживача, що фізично мають доступ до приладу контрою і комерційного обліку електричної енергії (електролічильника).
Єдиним економічним механізмом, що має можливість впливати на зниження ціни постачальником або утримання її на рівні договірної ціни є саме збільшення об`ємів реалізації товару, що напряму залежить від споживачів, а не від постачальників з поправкою на обставини дотримання першими дисципліни електроспоживання (формування небалансів).
Усі учасники ринку перебувають в умовах коли ціна на електричну енергію на наступний місяць не може бути врегульована, а конкретний рівень ринковості ціни на наступний місяць і подальші періоди не може бути спрогнозована.
Прогнозування цін на електроенергію на довгий термін є неможливим до коректного передбачення, тим більш до конкретних розрахунків, оскільки воно враховує багато змінних, таких як попит і пропозиція, регулюючі політики, зміни в виробництві енергії, геополітичні чинники тощо.
Прокуратурою в порушення ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не було обґрунтовано в чому полягає суть порушення інтересів держави, підстави для звернення до суду.
Зокрема, прокуратурою не було доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, також прокурором протиправно, без належних на те правових підстав, перебрав на себе повноваження належного суб`єкта влади, до компетенції якого віднесені повноваження представництва в даній категорії справ - Держаудитслужби.
Відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» державне регулювання та контроль у сфері закупівель віднесені до компетенції Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної аудиторської служби України, Державної казначейської служби України, Антимонопольного комітету України та Рахункової палати України.
Прокуратура нівелює законодавчо закріплене поняття «змагальності сторін» під час судового розгляду. 
Позовна заява подана прокуратурою не містить детального розрахунку щодо зміни ціни на електроенергію і у якому процентному відношенні та на яку дату прокуратурою зроблено розрахунок.
Прокуратурою не долучено до матеріалів справи жодних висновків експертів, спеціалістів, які б підтвердили твердження наведені в позовній заяві, або ж спростували інформацію про коливання ціни в бік зростання викладені у експертних висновках торгово-промислової палати, що надавались відповідачем, як докази та стали підставою укладення спірних додаткових угод.
Отже, товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд» вважає позовну заяву керівника Звенигородської окружної прокуратури необґрунтованою, та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Прокурор у відповіді на відзив вказував, що доводи є безпідставними та мають бути відхилені судом. 
Зокрема, прокурор стверджував, що зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини 5 статті 41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
При укладенні спірних додаткових угод були допущені порушення вимог законодавства, а саме: збільшено ціну за одиницю товару більше ніж на гранично дозволені 10%, передчасно змінено ціну за 1 кВт*год електричної енергії всупереч ч.3 ст. 632 ЦК України, документи, які стали підставою внесення змін до договору та укладання спірних додаткових угод містять лише інформацію про зміну середньозваженої ціни електричної енергії та не містять аналізу коливання ціни на ринку з моменту укладення договору по дати укладення спірних додаткових угод.
При цьому прокурор вказує, що оскільки споживання електричної енергії споживачем відбувається безперервно, тому підвищення ціни за додатковими угодами, які починали застосовуватися з першого числа відповідного місяця укладання цих угод, є таким, що суперечить ч. 3 ст. 632 ЦК України, адже зміна ціни відбувалася після виконання договору.
Оскільки додаткові угоди № 2-4 підлягають визнанню недійними, тому ціна електричної енергії має становити величину, визначену договором з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 1, а саме – 2,55 грн за 1 кВт*год (з ПДВ).
Як зазначено вище, за ціною визначеною договором (у його первісній редакції) поставлено 54 703 кВт*год електричної енергії на суму 129 646,12 грн.
За ціною визначено додатковою угодою № 1 поставлено 358 602 кВт*год електричної енергії на суму 914 435,14 грн.
Натомість, за ціною визначеною додатковими угодами №№ 2-4 постачальником було поставлено споживачу 185 845 кВт*год електричної енергії за які споживачем сплачено 590 858,27 грн.
В свою чергу, ціна за вказаний об`єм товару за умовами договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 1, становить 473 904,75 грн (185 845 кВт*год– фактичний обсяг спожитого товару * 2,55 грн за 1 кВт*год – ціна електричної енергії за договором з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 1).
Таким чином, надмірно сплачені кошти, які підлягають поверненню відповідачем на рахунок позивача становлять: 590 858,27 грн – 473 904,75 грн = 116 953,52 грн.
Звертаючись до суду для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах прокурор у відповідності до чинних норм законодавства обґрунтував у позовній заяві наявність підстав для представництва інтересів Виконавчого комітету Водяницької сільської ради.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року, винесеного у справі № 905/1907/21 та від 09 серпня 2023 року у справі № 924/1283/21 з питань представництва органами прокуратури інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування та/або комунального підприємства, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади. Порушенням інтересів держави у спірних правовідносинах є укладення Виконавчим комітетом Водяницької сільської ради та відповідачем оспорюваних додаткових угод всупереч вимогам чинного законодавства і інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу поставки.
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає. Крім цього, укладенням спірних додаткових угод порушуються принципи, що передбачені ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.
Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес щодо порушення економічних інтересів держави.
Нецільове використання бюджетних коштів порушує принципи бюджетної системи України, які визначені ст. 7 БК України, а саме принципів ефективності та результативності, цільового використання бюджетних коштів, справедливості та неупередженості, публічності та прозорості, що призводить до зайвих бюджетних витрат, неналежного використання державних цільових програм у сфері освіти, корупційних діянь при здійсненні державних закупівель тощо.
Приймаючи до уваги, що закупівля здійснена за рахунок коштів місцевого бюджету, саме на Виконавчий комітет Водяницької сільської ради покладаються функції контролю за ефективністю використання фінансових ресурсів місцевого бюджету, в тому числі при проведенні публічних закупівель, а тому остання в даному випадку є органом уповноваженим на виконання функцій захисту інтересів держави (місцевого самоврядування) в розумінні Закону України «Про прокуратуру».
У даному випадку Виконавчий комітет Водяницької сільської ради є розпорядником бюджетних коштів, який отримав від головного розпорядника бюджетних коштів бюджетне асигнування, тобто повноваження на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів із бюджету за укладеним за наслідками проведеної публічної закупівлі договором.
Водночас, позивачем не забезпечено належного виконання функцій щодо ефективного використання коштів місцевого бюджету та допущено пасивність у захисті порушених інтересів територіальної громади.
Позивач, будучи поінформованим про наявність порушення законодавства та інтересів територіальної громади, маючи достатній обсяг повноважень для звернення до суду за їх захистом, відповідних заходів не вжив, що свідчить про його бездіяльність та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в його особі.
Органи Держаудитслужби мають право звертатися до суду з позовами щодо стягнення коштів виключно з підконтрольних установ, а в частині визнання договорів недійсними - лише порушувати таке питання перед відповідними державними органами.
Закон України «Про прокуратуру» не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Такий висновок висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18.
У своїх запереченнях відповідач наводив аналогічні за своїм змістом доводи, що наведені ним у відзиві на позов.
Зокрема, відповідач вкотре звертає увагу суду на те, що коливання ціни на електроенергію з грудня 2020 року по вересень 2021 року були настільки значними, що підвищення ціни було для відповідача непрогнозованим, і його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції.
Спірні додаткові угоди не передбачають збільшення ціни товару понад 10 %.
Прокуратурою, що у позовній заяві, що у відповіді на відзив, не доведено належними та допустимими доказами, існування порушень законодавства при укладенні спірних додаткових угод між позивачем та відповідачем, тому підстави для визнання їх недійсними відсутні.
В судовому засіданні, яке відбулося 16 квітня 2026 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/731/25.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення прокурора та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного:
Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Водяницької сільської ради у системі публічних закупівель Prozorro було розміщено оголошення №UA-2020-11-16-004288-с на проведення відкритих торгів з особливостями на закупівлю товару «ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, без розподілу з очікуваною вартістю 1 845 674 грн. 40 коп.
Запланований обсяг електричної енергії складав 769 031 кВт*год.
Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися: товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд» з ціновою пропозицією 1 822 603 грн. 47 коп. з ПДВ, товариство з обмеженою відповідальністю «Електро Прайм» з ціновою пропозицією 1 830 293 грн. 78 коп. з ПДВ.
Згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій №UA-2020-11-16-004288-с від 07 грудня 2020 року, визначено переможцем товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд» з ціновою пропозицією 1 822 603 грн. 47 коп. з ПДВ та відповідно прийнято рішення про намір укласти договір.
За результатами проведення відкритих торгів між товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд» (постачальник) та Виконавчим комітетом Водяницької сільської ради (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №23-ЕГТ-21/Е 24 грудня 2020 року.
Умовами договору сторони погодили:
п.1.1. цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі – договір) є господарським договором, за яким передбачається постачання замовленого обсягу споживання електричної енергії споживачу постальником за вільними цінами;
п. 1.2. умови цього договору розроблені відповідно до Цивільного та Господарського кодексів Україн, Законів України «»Про публічні закупівлі», «Про запобігання корупції», «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312 (далі – ПРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.;
п. 2.1. за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору;
п. 2.2.обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії;
п. 2.3. найменування товару: код ДК 021:2015-09310000-5 – Електрична енергія (електрична енергія).
Кількість товару: 769 031 кВт/год (769,031 МВт*год);
п. 3.1. початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві – приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору;
п. 3.2.споживач має право вільно змінювати постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього договору;
п. 3.3. постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь – якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору; 
п. 3.4. постачальник зобов`язується поставити споживачу електричну енергію в строку по 31 грудня 2021 року (включно);
п. 3.5. місце постачання електричної енергії: межа балансової належності електроустановок замовника;
п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживаем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. 
Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладання цього договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 2 грн. 37 коп. (дві гривні 37 копійок) з урахування ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії- 1,975 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,395 грн.
Сума оплати за послуги з передачі електричної енергії включається в рахунок за електричну енергію;
5.2. загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 1 822 603 грн. 47 коп. (один мільйон вісімсот двадцять дві тисячі шістсот три гривні 47 копійок), з урахуванням ПДВ 303 767,245 грн. (триста три тисячі сімсот шістдесят сім гривень 24,5 копійки);
п. 5.3. спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерійній пропозиції постачальника (додаток 2 до договору);
п. 5.5. умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.
Устотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»:
п. 5.5.1. зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;
п. 5.5.2. збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
п. 5.8. у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, постачальнк має право письмово звернутись до споживача з відповідною пропозицією. При цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшеня, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинн бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово – промисловою палатою України, регіональною торгово – промисловою палатою, органами державної статистики, ДП «Держзовнішінформ», біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно із ч. 6 ст 67 Закону України «Про ринок електричної енергії», з урахуванням Мінекономрозвитку України від 14 серпня 2019 року №3304-04/33869-06 «Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії», сторони також можуть використовувати інформацію з вебсайту ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку. 
Водночас, перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку та перелік підтверджуючих документів не є вичерпним;
п. 5.10. оплата електричної енергії здійснюється споживаем виключно в грошовій формі. Розрахунок за фактично передану електричну енергію здійснюється до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки електричної енергії, на підставі рахунків та актів приймання – передачі електричної енергії.
Здійснення оплати відбувається після фактичного споживання/отримання товару у 100% розмірі на підставі надісланого рахунку для оплати. Обсяги споживання товару підтверджуються складеним сторонами актом приймання – передачі товару. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання рахунку споживачем, але не пізніше 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки електричної енергії. Передбачається можливість відтермінування платежу до 30 календарних днів з дати підписання акту приймання – передачі товару сторонами; 
п. 13.1. договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині постачання електричної енергії з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 (включно), а в частині розрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. 
Також сторонами було підписано заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу та комерційну пропозицію (додатки до договору).
В подальшому, між сторонами укладено додаткові угоди, якими з урахуванням збільшення ціни на електронергію було зменшено обсяги закупівлі.
Зокрема, судом встановлено, що листом від 10 лютого 2021 року №153 відповідач повідомив Виконавчий комітет Водяницької сільської ради, що за даними з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» - https://www.oree.com.ua/ на ринку електричної енергії в Україні відбулося коливання ціни в бік зростання.
Зазначена інформація підтверджується експертним висновком щодо коливання ціни Черкаської торгово-промислової палати» від 10 лютого 2021 року №О-139.
В зв`язку з чим, відповідач запропонував позивачу укласти додаткову угоду про підвищення ціни на 9% від попередньої ціни договору. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до експертного висновку від 10 лютого 2021 року №О-139 середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за січень в (цілому) 2021 рік становила 1 462,52 грн./МВт.год, а І декаду лютого (01-10 лютого) 2021 року 1 698,79 грн./МВт.год, що становить 16,15 % коливання середньозваженої ціни. 
Додатковою угодою №1 від 22 лютого 2021 року до договору від 24 грудня 20250 року року викладено в новій редакції умови договору, а саме:
п. 2.3. найменування товару: код ДК 021:2015-09310000-5 – Електрична енергія (електрична енергія).
Кількість товару: 718 607 кВт/год (718,607 МВт*год);
п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживаем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. 
Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладання цього договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 2 грн. 37 коп. (дві гривні 37 копійок) з урахування ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії- 1,975 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії -0,395 грн.
Ціна за 1 кВт*год електричної енергії з 01 лютого 2021 року, з урахуванням тарифу на послуги з передачі становить 2 грн. 55 коп. (дві гривні 55 копійок) з урахуванням ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії- 2,125 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії -0,425 грн.
Сума оплати за послуги з передачі електричної енергії включається в рахуноку за електричну енергію.
Також сторони змінили п. 1 ціна (тариф) електричної енергії додатку №2 до договору «Комерційна пропозиція».
Отже, вказаною додатковою угодою було збільшено ціну за одиницю товару на 7,6% від первісної ціни та одночасно зменшено обсяг постачання електричної енергії споживачу до 718 607 кВт/год. 
Додаткова угода №1 до договору не є спірною і не визнавалася судом недійсною.
В подальшому своїм листом від 03 серпня 2021 року №632 відповідач повідомив Виконавчий комітет Водиницької селищної ради, що за даними з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» - https://www.oree.com.ua/ на ринку електричної енергії в Україні відбулося коливання ціни в бік зростання.
Зазначена інформація підтверджується експертним висновком щодо коливання ціни Черкаської торгово-промислової палати від 10 черпня 2021 року №О-745/01.
Водночас, відповідач у своєму листі від 30 серпня 2021 року №764-24 запропонував позивачу змінити ціну за одиницю електричної енергії в сторону збільшення на 9,99% від попередньої ціни за 1 кВт-год з 01 вересня 2021 року.
Відповідно до експертного висновку від 10 серпня 2021 року №О-745/01 середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за грудень 2020 року 1 541,52 грн./МВт.год, за січень 2021 року 1 462,52 грн./МВт.год, за лютий 2021 року 1 632,56 грн./МВт.год, за березень 2021 року 1 374,25 грн./МВт.год, за квітень 2021 року 1 450,22 грн./МВт.год, за травень 2021 року 1 018,74 грн./МВт.год, за червень 2021 року 1 425,14 грн./МВт.год, за липень 2021 року 1 444,05 грн./МВт.год, а за першу декаду серпня 2021 року 2 127,10 грн./МВт.год, що відповідно становить 37,98 %, 45,44%, 30,29%, 54,77%, 46,67%, 108,79%, 49,26% та 47,30% коливання середньозваженої ціни. 
Спірною додатковою угодою №2 від 30 вересня 2021 року до договору від 24 грудня 2020 року сторонами було викладено в новій редакції умови договору, а саме:
п. 2.3. найменування товару: код ДК 021:2015-09310000-5 – Електрична енергія (електрична енергія).
Кількість товару: 698 153,2986 кВт/год (698,81532986 МВт*год); 
п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживаем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. 
Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладання цього договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 2 грн. 76948 коп. (дві гривні 76,948 копійок) з урахування ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії- 2,3079 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії -0,46158 грн.
Сума оплати за послуги з передачі електричної енергії включається в рахуноку за електричну енергію.
Також сторони змінили п. 1 ціна (тариф) електричної енергії додатку №2 до договору «Комерційна пропозиція».
Водночас, п. 4 додаткової угоди №2 сторони визначили, що вона набуває чинності з моменту підписання її сторонами відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України застосовується до відносин між сторонами, що виникли з 01 вересня 2021 року. 
Отже, вказаною додатковою угодою було збільшено ціну за одиницю товару на 16,85% від первісної ціни та одночасно зменшено обсяг постачання електричної енергії споживачу до 698 152,2986 кВт/год. 
Листом від 10 вересня 2021 року №819 відповідач повідомив Виконавчий комітет Водяницької селищної ради, що за даними з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» - https://www.oree.com.ua/ на ринку електричної енергії в Україні відбулося коливання ціни в бік зростання.
Зазначена інформація підтверджується ціновою довідкою №19-09/772 від 07 вересня 2021 року Львівською торогово – промислової палати та експертним висновком щодо коливання ціни Черкаської торгово-промислової палати від 09 вересня 202 1 року №О-896.
Відповідач у листі від 08 жовтня 2021 року №916-11 запропонував позивачу змінити ціну за одиницю електричної енергії в сторону збільшення на 9,99% від попередньої ціни за 1 кВт-год з 01 жовтня 2021 року.
Відповідно до експертного висновку від 09 вересня 2021 року №О-896 середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за ІІІ декаду серпня 2021 року 2 034,14 грн./МВт.год, а 9 днів вересня (01-09) 2021 року 2 256,44 грн./МВт.год, що становить 10,93 % коливання середньозваженої ціни. 
Крім того, відповідно до експертного висновку від 04 жовтня 2021 року №О-987 середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за вересень (в цілому) 2021 року 2 230,78 грн./МВт.год, за 4 дні жовтня (01.10-04.10) 2021 року 2 484,60 грн./МВт.год, що становить 11,38 % коливання середньозваженої ціни. 
Додатковою угодою №3 від 18 жовтня 2021 року до договору від 24 грудня 2020 року сторонами було викладено в новій редакції умови договору, а саме:
п. 2.3. найменування товару: код ДК 021:2015-09310000-5 – Електрична енергія (електрична енергія).
Кількість товару: 673602,1098 кВт/год (673,6021098 МВт*год); 
п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. 
Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладання цього договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 3 грн. 01086 коп. (три гривні 01,086 копійок) з урахування ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії- 2,50905 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії -0,50181 грн.
Сума оплати за послуги з передачі електричної енергії включається в рахуноку за електричну енергію.
Також сторони змінили п. 1 ціна (тариф) електричної енергії додатку №2 до договору «Комерційна пропозиція».
Водночас, п. 4 додаткової угоди №3 сторони визначили, що вона набуває чинності з моменту підписання її сторонами і діє до закінчення дії договору, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України застосовується до відносин між сторонами, що виникли з 01 жовтня 2021 року. 
Отже, вказаною додатковою угодою було збільшено ціну за одиницю товару на 27,04% від первісної ціни та одночасно зменшено обсяг постачання електричної енергії споживачу до 673 602,1098 кВт/год. 
Листом від 10 листопада 2021 року №1119 відповідач повідомив Виконавчий комітет Водяницької селищної ради, що за даними з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» - https://www.oree.com.ua/ на ринку електричної енергії в Україні відбулося коливання ціни в бік зростання.
Зазначена інформація підтверджується експертним висновком щодо коливання ціни Черкаської торгово-промислової палати від 05 листопада 2021 року №О-1123.
Відповідач у листі від 15 листопада 2021 року №1138-14 запропонував позивачу змінити ціну за одиницю електричної енергії в сторону збільшення на 9,99% від попередньої ціни за 1 кВт-год з 01 листопада 2021 року.
Відповідно до експертного висновку від 05 листопада 2021 року №О-1123 середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за жовтень (в цілому) 2020 року 2 793,44 грн./МВт.год, а за 5 днів листопада 2021 року 3 382,00 грн./МВт.год, що становить 21,07 % коливання середньозваженої ціни. 
Додатковою угодою №4 від 30 вересня 2021 року до договору від 24 грудня 2020 року сторонами було викладено в новій редакції умови договору, а саме:
п. 2.3. найменування товару: код ДК 021:2015-09310000-5 – Електрична енергія (електрична енергія).
Кількість товару: 656 428,180 кВт/год (656,428280 МВт*год);
п. 5.1. споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживаем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. 
Ціна 1 кВт*год електричної енергії, станом на дату укладання цього договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 3 грн. 27636 коп. (три гривні 27,636 копійок) з урахування ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії- 2,7303 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії -0,54606 грн.
Сума оплати за послуги з передачі електричної енергії включається в рахуноку за електричну енергію.
Також сторони змінили п. 1 ціна (тариф) електричної енергії додатку №2 до договору «Комерційна пропозиція».
Водночас, п. 4 додаткової угоди №4 сторони визначили, що вона набуває чинності з моменту підписання її сторонами і діє до закінчення дії договору, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України застосовується до відносин між сторонами, що виникли з 01 листопада 2021 року. 
Отже, вказаною додатковою угодою було збільшено ціну за одиницю товару на 38,24% від первісної ціни та одночасно зменшено обсяг постачання електричної енергії споживачу до 656 428,180 кВт/год. 
Судом встановлено, що на виконання умов договору, з урахуванням додаткових угод фактично було поставлено (продано) споживачу 599 150 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1 634 939 грн. 53 коп., що підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії: за січень 2021 року №13 від 03 лютого 2021 року 54,703 МВт*год на суму 129 646 грн. 12 коп. з ПДВ, за лютий 2021 року №100 від 03 березня 2021 року 68,414 МВт*год на суму 174 455 грн. 70 коп. з ПДВ, за березень року №221 від 02 квітня 2021 року 154,674 МВт*год на суму 394 418 грн. 70 коп. з ПДВ, за квітень 2021 року №344 від 05 травня 2021 року 67,997 МВт*год на суму 173 392 грн. 36 коп. з ПДВ, за травень 2021 року №457 від 02 червня 2021 року 27,607 МВт*год на суму 70 397 грн. 86 коп. з ПДВ, за червень 2021 року №608 від 05 липня 2021 року 17,653 МВт*год на суму 45 015 грн. 16 коп. з ПДВ, за липень 2021 року №608 від 29 липня 2021 року 11,251 МВт*год на суму 28 690 грн. 06 коп. з ПДВ, за серпень 2021 року №834 від 02 вересня 2021 року 11,006 МВт*год на суму 28 065 грн. 30 коп. з ПДВ, за вересень 2021 року №967 від 05 жовтня 2021 року 21,526 МВт*год на суму 59 615 грн. 83 коп. з ПДВ, за жовтень 2021 року №1091 від 02 листопада 2021 року 26,601 МВт*год на суму 80 091 грн. 89 коп. з ПДВ, коригуючий акт за довтень 2021 року №1129 від 10 листопада 2021 року 0,23800 МВт*год на суму 716 грн.58 коп. з ПДВ, за листопад 2021 року №1208 від 02 грудня 2021 року 56,747 МВт*год на суму 218 687 грн. 20 коп. з ПДВ, за грудень 2021 року №1355 від 16 грудня 2021 року 70,733 МВт*год на суму 231 746 грн. 77 коп. з ПДВ,
На оплату поставленої електричної енергії постачальником були виставлені рахунки – фактури: №12 від 03 лютого 2021 року на суму 129 646 грн. 12 коп., №100 від 03 березня 2021 року на суму 174 455 грн. 70 коп., №221 від 02 квітня 2021 року на суму 394 418 грн. 70 коп., №344 від 05 травня 2021 року на суму 173 392 грн. 36 коп., №457 від 02 червня 2021 року на суму 70 397 грн. 86 коп., №608 від 05 липня 2021 року на суму 45 015 грн. 16 коп., №692 від 29 липня 2021 року на суму 28 690 грн. 06 коп., №967 від 05 жовтня 2021 року на суму 59 615 грн. 83 коп., №1091 від 02 листопада 2021 року на суму 80 091 грн. 89 коп., №1208 від 02 грудня 2021 року на суму 218 687 грн. 20 коп., №1355 від 16 грудня 2021 року на суму 231 746 грн. 77 коп.
За спожиту електричну енергію Виконавчий комітет Водяницької сільської ради сплатив 1 634 939 грн. 53 коп, що підтверджується платіжними інструкціями та квитанціями (деталі трансакції): №2 від 05 лютого 2021 року – 41 624 грн. 32 коп., №6 від 05 лютого 2021 року – 9 712 грн. 26 коп., №7 від 05 лютого 2021 року – 1 990 грн. 80 коп., №16 від 05 лютого 2021 року – 34 729 грн. 96 коп., №20 від 05 лютого 2021 року – 41 588 грн. 76 коп., №11 від 09 березня 2021 року – 46 534 грн. 95 коп., №23 від 09 березня 2021 року – 13 828 грн. 65 коп., №61 від 09 лютого 2021 року – 81 492 грн. 90 коп., №23 від 09 березня 2021 року – 13 428 грн. 30 коп., №52 від 09 березня 2021 року – 19 170 грн. 90 коп., №57 від 08 квітня 2021 року – 20 221 грн. 50 коп., №16 від 08 квітня 2021 року – 38 308 грн. 65 коп., № 45 від 08 квітня 2021 року – 14 068 грн. 35 коп., №95 від 08 квітня 2021 року – 37 059 грн. 15 коп., №125 від 08 квітня 2021 року – 284 761 грн. 05 коп., №176 від 12 травня 2021 року – 87 704 грн. 70 коп., №58 від 12 травня 2021 року – 10 350 грн. 45 коп., №135 від 12 травня 2021 року – 28 843 грн. 06 коп., №87 від 12 травня 2021 року – 13 362 грн. 00 коп., №19 від 12 травня 2021 року – 33 132 грн. 15 коп., №158 від 08 червня 2021 року – 6 216 грн. 90 коп., №110 від 08 червня 2021 року – 9 129 грн. 01 коп., №69 від 08 червня 2021 року – 3 957 грн. 60 коп., №227 від 08 червня 2021 року – 25 752 грн. 45 коп., №23 від 08 червня 2021 року – 25 341 грн. 90 коп., №187 від 07 липня 2021 року – 6 002 грн. 70 коп., №29 від 07 липня 2021 року – 22 756 грн. 21 коп., №143 від 07 липня 2021 року – 3 034 грн. 50 коп., №85 від 07 липня 2021 року – 2 572 грн. 95 коп., №292 від 07 липня 2021 року – 10 648 грн. 80 коп., №217 від 02 серпня 2021 року – 4 011 грн. 15 коп., №153 від 02 серпня 2021 року – 637 грн. 50 коп., №317 від 02 серпня 2021 року – 5 085 грн. 25 коп., №107 від 02 серпня 2021 року – 2 126 грн. 70 коп., №37 від 02 серпня 2021 року – 16 827 грн. 46 коп., №357 від 08 вересня 2021 року – 2 159 грн. 85 коп., №123 від 08 вересня 2021 року – 2 868 грн. 75 коп., №177 від 08 вересня 2021 року – 51 грн. 00 коп., №43 від 08 вересня 2021 року – 19 969 грн. 05 коп., №249 від 08 вересня 2021 року – 3 016 грн. 65 коп., №46 від 12 жовтня 2021 року – 31 469 грн. 60 коп., №147 від 12 жовтня 2021 року – 3 868 грн. 96 коп., №281 від 12 жовтня 2021 року – 10 014 грн. 45 коп., №216 від 12 жовтня 2021 року – 2 752 грн. 86 коп., №424 від 12 жовтня 2021 року – 11 509 грн. 96 коп., №53 від 05 листопада 2021 року – 33 592 грн. 17 коп., №302 від 05 листопада 2021 року – 17 586 грн. 43 коп., №473 від 05 листопада 2021 року – 21 313 грн. 88 коп., №245 від 05 листопада 2021 року – 2 408 грн. 69 коп., №160 від 05 листопада 2021 року – 5 190 грн. 72 коп., №55 від 15 листопада 2021 року – 716 грн. 58 коп., №335 від 06 грудня 2021 року – 26 381 грн. 25 коп., №277 від 06 грудня 2021 року – 1 130 грн. 34 коп., №530 від 06 грудня 2021 року – 128 869 грн. 06 коп., №176 від 06 грудня 2021 року – 10 834 грн. 92 коп., №58 від 06 грудня 2021 року – 51 471 грн. 63 коп., №193 від 17 грудня 2021 року – 6 972 грн. 09 коп., №64 від 17 грудня 2021 року – 52 244 грн. 84 коп., №358 від 17 грудня 2021 року – 29 084 грн. 25 коп., №558 від 17 грудня 2021 року – 142 298 грн. 86 коп., №289 від 17 грудня 2021 року – 1 146 грн. 73 коп.,
Отже, укладення спірних додаткових угод про зміну істотних умов закупівлі, шляхом неодноразового збільшення ціни на електроенергію, призвело до збільшення ціни на одиницю товару наступним чином: на підставі додаткової угоди № 1 відсоток збільшення ціни на товар склав 7,6% від первісної ціни за результатами торгів, на підставі додаткової угоди № 2 відсоток збільшення ціни на товар склав 16,85 % від первісної ціни, на підставі додаткової угоди № 3 відсоток збільшення ціни на товар склав 27,04 % від первісної ціни, а на підставі додаткової угоди № 4 відсоток збільшення ціни на товар склав 38,24 % від первісної ціни.
З урахуванням всіх спірних додаткових угод ціна за 1 кВт/год електричної енергії зросла, а обсяг поставленої електричної енергії зменшився до 656 428,180 кВт/год замість 769 031 кВт/год за основним договором.
Судом враховано, що правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом «Про публічні закупівлі».
З аналізу положень Закону «Про публічні закупівлі» вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 926/3421/22).
Згідно із частиною четвертою статті 3 Закону «Про публічні закупівлі» відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
У частині першій статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі договір постачання електричної енергії, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами України «Про публічні закупівлі».
Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору як таких, що суперечать положенням Закону «Про публічні закупівлі», ЦК України та стягнення надмірно сплачених за ними коштів.
Згідно із частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Всупереч наведеній нормі закону, сторони укладаючи спірні додаткові угоди передбачали умову, згідно якої ціна товару збільшувалася ще до моменту їх укладання. Тобто, вже після фактичного виконання договору в цій частині, щодо постачання товару по первісній ціні (угодою №2 від 03 вересня 2021 року ціна змінювалася з 01 вересня 2021 року, угодою № 3 від 18 жовтня 2021 року ціна змінювалася з 01 жовтня 2021 року, а угодою №4 від 26 листопада 2021 року ціна змінювалася з 01 листопада 2021 року). 
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Із системного аналізу наведених норм ЦК України та Закону «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону, на момент укладання договору був викладений в такій редакції: істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Внесеними Законом № 1530-IX від 03 червня 2021 року року змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова «підписання договору про закупівлю» замінені словами «підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару», а друге речення після слів «дизельного пального» доповнено словом «природного». Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIяк у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12 жовтня 2022 року затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» (далі - Особливості), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Відповідно до п. 19 Особливостей (в редакції чинній станом на момент укладання спірних додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Підпункт 2 пункту 19 Особливостей в редакції Постанови КМ № 1067 від 01 вересня 2025 року передбачає, що істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13 цих особливостей, крім договору про закупівлю, зазначеного в абзацах другому, третьому частини першої статті 41 Закону) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: узгодженого сторонами збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку, що відбулося з дня укладення договору про закупівлю (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вперше) або з дня останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни (у разі збільшення ціни за одиницю товару за цим підпунктом вдруге і далі), за умови документального підтвердження такого коливання. Такі зміни до договору про закупівлю можуть бути внесені не раніше 90 днів з дня підписання договору про закупівлю або внесення до нього змін щодо збільшення ціни за одиницю товару за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Обмеження стосовно строків внесення змін до договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару не застосовується у разі зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін). Змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50 відсотків ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06 лютого 2025 року по справі №916/747/24 наголосити на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, звертає увагу на нормативне закріплення у постанові КМУ № 1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ № 1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50 % ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.
Тобто, положеннями постанови КМУ № 1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50 %, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10 % під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.
Проте, положення прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови КМУ № 1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067) не можуть застосовуватися до договірних відносин публічних закупівель, які виникли до набрання нею чинності.
Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» унормовано на рівні не більше 10%.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни необхідно враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (див. пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24).
Також Велика Палата Верховного Суду у пунктах 206, 207 постанови від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24 вказала, що зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Отже, у постановах від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24, від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) (постанови Верховного Суду від 12 листопада 2024 року у справі № 910/19784/23, від 10 вересня 2024 року у справі № 918/703/23, від 02 липня 2024 року у справі № 910/13579/23, від 14 травня 2024 року у справі № 917/1010/22).
Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:
(1) відбувається за згодою сторін, зокрема шляхом підписання додаткових угод до основного договору про закупівлю;
(2) збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;
(3) коливання ціни такого товару на ринку має бути обґрунтоване і документально підтверджене постачальником;
(4) ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;
(5) така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;
(6) загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Метою Закону «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду: від 10 грудня 2024 року у справі № 924/413/24, від 15 жовтня 2024 року у справі № 918/18/24, від 08 жовтня 2024 року у справі № 918/728/23).
Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону «Про публічні закупівлі».
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
Отже, дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені статтями 215, 216 ЦК України.
Так, згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Судом враховано, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами – при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).
Виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації.
Таким чином, інформаційні довідки, експертні висновки Торгово-промислової палати України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну ціни електроенергії на ринку, за певний період часу, чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів, і до внесення відповідних змін до нього.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №927/491/19 від 18 червня 2021 року у своїй постанові зазначав, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. 
Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Водночас, у своїх пропозиціях про збільшення ціни на товар постачальник лише посилався на коливання цін на ринку та не обґрунтовував, чому таке підвищення зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні.
Постачальник не навів причини, через які виконання уже укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що оскільки спірними додатковими угодами сторони збільшили ціну за одиницю товару понад 10% від ціни, що була визначена сторонами в основному договорі, укладення таких угод суперечить Закону «Про публічні закупівлі», зокрема пункту 2 частини п`ятої статті 41.
Вищенаведене є самостійною та достатньою підставою для визнання судом спірних угод недійсними, в зв`язку з чим суд відхиляє наведені доводи відповідача.
У постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 628/1203/19 Верховний Суд, зокрема, зазначив:
«Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, та постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19, від 27 липня 2022 року у справі № 644/3932/18-ц, від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 639/6422/21.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.».
Отже, стягнення із відповідача безпідставно набутих грошових коштів не є заходом відповідальності.
При цьому судом було враховано правові висновки наведені в постанові КГС у складі ВС від 10 березня 2026 року зі справи №921/513/24, постанові ВП ВС від 21 листопада 2025 року у справі № 920/19/24. 
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, з відповідача на користь Водяницької сільської ради як споживача за договором про постачання електричної енергії підлягає стягненню 116 953 грн. 52 коп. грошових коштів набутих на виконання недійсних правочинів.
Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо наявності підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у спірних правовідносинах, господарський суд зазначає наступне:
Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною третьою статті 23 Закону «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Рішенням Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 3-рн/99, визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини вказаного вище рішення під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Пунктом 5 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган державної влади чи місцевого самоврядування, на який покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах.
Згідно зі статтею 23 Закону «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Сам факт незвернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення майна, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року року у справі № 903/129/18).
Відповідно до частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.
Укладення неправомірних додаткових угод призвело до зайвих виплат із бюджету, шкоду у зв`язку з їх укладенням завдано територіальній громаді Водяницкої сільської ради. Тому захист інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до законодавства має здійснювати Виконавчий комітет Водяницької сільської ради, який є стороною спірних правочинів та органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 дійшла таких висновків:
- бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 77);
- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (пункт 80).
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність укладення договору про закупівлю та/або незаконного внесення до нього змін, що спричинює надмірне витрачання бюджетних коштів, не відповідає такому інтересу.
Так, прокурор вказує, що порушення законодавства про публічні закупівлі при постачанні електричної енергії за договором призвели до безпідставного витрачання бюджетних коштів у сумі 116 953 грн. 52 коп., що порушило економічні інтереси держави, та свідчить про нераціональне та неефективне їх використання.
З матеріалів справи вбачається, що Звенигородська окружна прокуратура зверталася листом у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до Виконавчого комітету Водяницької сільської ради та до Водяницькї сільської ради від 03 червня 2025 року за № 50-1733вих-25, в якому вказувала про порушення інтересів держави та просила повідомити чи планується ними вжиття заходів або вказати причини неможливості проведення заходів щодо поновлення інтересів держави. 
Листом від 11 червня 2025 року №661 Водяницька сільська рада повідомила прокуратуру про те, що заходи щодо усунення вказаних порушень не вживалися та не заперечувала проти здійснення прокуратурою відповідного представництва інтересів у суді. 
Листом від 17 червня 2025 року №50-1919вих-25 на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Звенигородська окружна прокуратура повідомила Виконавчий комітет Водяницької сільської ради про те, що позовна заява найближчим часом буде скерована до суду. 
Наведені обставини, а також той факт, що уповноваженими органами не здійснюється захист порушених інтересів держави в передбаченому законом порядку, став підставою для звернення керівника Звенигородської окружної прокуратури з даним позовом до суду.
Також судом враховано, що Закон України «Про прокуратуру» не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Такий висновок висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18.
Отже, враховуючи нездійснення Виконавчим комітетом Водяницької сільської ради заходів для звернення до суду з позовом стосовно захисту інтересів держави, враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави і визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов висновку, що прокурор в даному випадку належним чином обґрунтував та довів підстави для представництва інтересів держави в суді, а тому підстав для залишення позову без розгляду не вбачається. 
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсними додаткові угоди, №2 від 03 вересня 2021 року, №3 від 18 жовтня 2021 року та №4 від 26 листопада 2021 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №23-ЕГТ-21/Е від 21 грудня 2020 року, укладеного між Виконавчим комітетом Водяницької сільської ради, вул. Богдана Хмельницького, 60, с. Водяники, Звенигордський район, Черкаська область, ідентифікаційний код 04411088 та товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд», вул. Байди Вишневецького, 37, м. Черкаси, ідентифікаційний код 43729979.
3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд», вул. Байди Вишневецького, 37, м. Черкаси, ідентифікаційний код 43729979 на користь Виконавчого комітету Водяницької сільської ради, вул. Богдана Хмельницького, 60, с. Водяники, Звенигордський район, Черкаська область, ідентифікаційний код 04411088 – 116 953 грн. 52 коп. безпідставно одержаних коштів. 
4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджигазтрейд», вул. Байди Вишневецького, 37, м. Черкаси, ідентифікаційний код 43729979 на користь Черкаської обласної прокуратури, бульв. Шевченка, 286, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код 02911119 – 9 689 грн. 60 коп. судового збору. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 15 червня 2026 року. 

Суддя А.В.Васянович