КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року м. Київ №320/51052/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Київській області щодо обмеження виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі довідки №21ф-6 від 08.01.2024, виданої Київською обласною прокуратурою, про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), яка включає в себе : посадовий оклад - 40 000, 00 грн, надбавку за вислугу років (20%) - 8 000.00 грн. усього: 56 000,00грн, максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, визначивши її розмір відповідно до ч.2 ст.86 Закону України від 14.10.2014 1697-VII «Про прокуратуру» із розрахунку 60% від суми чинної заробітної плати за відповідною посадою на підставі довідки №21ф-6 від 08.01.2024, виданої Київською обласною прокуратурою, про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), яка включає в себе: посадовий оклад - 40 000,00 грн. надбавку за вислугу років (20%) - 8 000.00 грн, усього: 56000.00 грн, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 02.01.2024; 
- встановити судовий контроль у формі надання звіту Головним управлінням ПФУ у Київській області щодо виконання рішення суду;
- звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць ОСОБА_1 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності І групи відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-УІІ. 23.02.2024 Київська обласна прокуратура підготувала довідку №21ф-39 та №21ф-40 про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) для оформлення пенсії по інвалідності. Водночас відповідач обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром, а саме десятьма прожитковими мінімумами, внаслідок чого розмір пенсії став 23 610,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що розмір пенсії по інвалідності позивача з 01.04.2024 складає 33600,00 гривень. Водночас, розмір пенсії до виплати становить 23610,00 грн, що є встановленим законом максимальним розміром пенсії. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на статтю 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України щодо незворотності дії законів у часі. На думку відповідача, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, мають застосовуватися виключно норми цього Закону. Відповідно до частини 2 статті 86 Закону № 1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати, а не у відсотковому розмірі, що діяв на момент призначення пенсії. Щодо обмеження виплати відповідач вказує, що згідно зі статтею 86 Закону № 1697-VII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням усіх надбавок та індексацій) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» такий мінімум з 01.01.2024 встановлено у розмірі 2361,00 грн, максимальна виплата складає 23610,00 грн. Відповідач зауважує, що таке обмеження відповідає правовим висновкам Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду (справа № 580/5962/20) та не є порушенням права на майно або дискримінацією. На підставі системного аналізу законодавства відповідач вважає, що діяв у межах повноважень, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї і/з сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 
ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі Закон №1697-VII) з 02.01.2024.
На підставі довідки Київської обласної прокуратури від 08.01.2024 № 21/ф-6 відповідачем з 02.01.2024 було проведено перерахунок пенсії позивача, за результатами якого її основний розмір склав 33 600,00 гривень. Проте до виплати було встановлено суму 23 610,00 гривень, що відповідає десяти прожитковим мінімумам для осіб, які втратили працездатність.
11.09.2024 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було направлено адвокатський запит щодо перерахунку та виплати пенсії позивачці на підставі довідки Київської обласної прокуратури №21ф-6 від 08.01.2024 без обмеження пенсії максимальним розміром. Разом з тим відповідно до довідки Київської обласної прокуратури від 08.01.2024 № 21/ф-6 заробітна плата позивача складає 56000,00 грн. У зв`язку з цим позивач наголошує, що йому мало бути нараховано пенсію в розмірі 60% від отримуваної ним заробітної плати, тобто понад 33600 грн.
За результатами розгляду вказаної скарги відповідач листом від 17.09.2024 №1000-0202-8/154839 повідомив, що з 02.01.2024 позивачу розраховано пенсію по інвалідності в розмірі 35000,00 грн, водночас відповідно до статті 86 Закон №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки розмір пенсії позивача перевищив десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплата здійснюється у визначених законодавством розмірах 23 610,00 грн.
Не погоджуючись з правомірністю таких дій відповідача щодо обмеження з 02.01.2024 пенсії максимальним розміром, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 3 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (далі - Указ № 64/2022), у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Отже, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, не обмежується конституційне право громадян на соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.
Своєю чергою, пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, а також форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.
Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури є Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №1697-VII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 №3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VІ), який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Вказана норма не визнана неконституційною.
Щодо правомірності її застосування Верховний Суд навів правові висновки у своїх рішеннях щодо подібних правовідносин, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими для застосування при розгляді спірних правовідносин.
У постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 Суд дійшов таких правових висновків:
"…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону N 1697-VII."
"…внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону N 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають."
Верховний Суд не відступав від вказаних правових висновків, навпаки зазначений висновок підтриманий Верховним Судом у низці інших постанов, зокрема: від 29.06.2023 у справі № 140/2530/21, від 22.08.2023 у справі № 140/7066/21 та від 19.12.2023 у справі № 340/1053/21, від 28.02.2024 у справі № 240/20830/21, від 12.03.2024 у справі № 420/20965/22, від 09.12.2024 у справі №580/5503/20.
Отже, застосовуючи вищезазначені правові висновки Верховного Суду в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України суд вважає, що на спірні відносини позивача в даній справі поширюються положення абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Як свідчать обставини справи, розрахунок та виплата позивачеві пенсії проведені з урахуванням чинного законодавства, чим підтверджується правомірність і обґрунтованість дій та рішення відповідача.
Висновки суду у цій справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20. Верховний Суд у справі №580/5962/20 визначив, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII. На спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір" та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.