Справа № 522/26206/25
Провадження № 2/522/4175/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання – Донцової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилам спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій після уточнення позовних вимог, позивач просить:
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 20000,00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 8000,00 гривень щомісяця.
Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2025 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований 19.04.2017. Від шлюбу у сторін народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син є дитиною з інвалідністю, проживає разом з матір`ю, яка свою чергу також є особою з інвалідністю. Дитина внаслідок захворювання потребує комплексного підходу, що включає реабілітацію, психологічну підтримку, забезпечення базових потреб, турботу про фізичне та емоційне благополуччя дитини, що потребує значних матеріальних витрат. Витрати на дитину у вересні-листопаді 2025 року становили 115382,00 гривень. Відповідач у квітні 2022 року виїхав до Молдови, участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, хоча зобов`язаний і здатний це робити, за віком і станом здоров`я є працездатним, має фізичну можливість працювати, єдиним доходом позивача є її пенсія по інвалідності та пенсі по інвалідності дитини. Позивач не має можливості працювати. Відповідачу на праві приватної власності належать дві квартири у м. Одесі, а також приватний будинок у Молдові. Також відповідач є власником двох транспортних засобів: автомобіля Nissan та мотоцикла Honda. Що на думку позивача свідчить про достатнє фінансове забезпечення відповідача та можливість сплачувати кошти на утримання дитини. Витрат на дитину у місяць сягають 40000,00 гривень.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2026 відкрито провадження у справі та призначений розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 18.02.2026.
Судове засідання 18.02.2026 не відбулось у зв`язку з відключенням електропостачання у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси. Розгляд справи відкладено на 23.04.2026. 
21.04.2026 на адресу суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Бочевар Михайла Павловича надійшла заява про зміну предмету позову.
У судове засідання 23.04.2026 сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2026 прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Бочевар Михайла Павловича про зміну предмета позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням прийнятої до розгляду заяви про зміну предмету позову. Розгляд справи відкладено на 25.05.2026 на 13 годину 00 хвилин.
У судове засідання 25.05.2026 з`явились позивач та представник позивача – адвокат Бочевар М.П. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
25.05.2026 на електронну пошту суду надійшов документ, названий відзив на позовну заяву. Однак, вказаний документ не підписаний електронним цифровим підписом, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка подала вказаний документ. На підставі ч.ч. 2, 4 ст. 183 документ, поданий в електронній формі та не підписаний електронним цифровим підписом, повернутий без розгляду ухвалою, постановленою у судовому засіданні 25.05.2026 без викладення окремим документом.
Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судове засідання, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, не подав відзив, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч.4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 25.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08.06.2026.
Суд не приймає до уваги документи та докази, які надійшли до суду після того, як 25.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення у справі, та які не були предметом дослідження судом. Зокрема, суд не приймає відзив на позовну заяву з додатками, який був відправлений службою доставки 25.05.2026 о 14:48 - після судового засідання у справі, та надійшов до суду 26.05.2026.
Повно і всебічно з`ясувавши обставин, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд дійшов таких висновків.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.ч.1,2ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991№ 789-ХІІ, та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України « Про охорону дитинства» (далі Закону № 2402-ІІІ) дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.
Згідно ст. 8 Закону № 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону 2402-ІІІ).
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд встановив, що 19.04.2017 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_5 .
У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.02.2018 Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голвного територіального управління юстиції в Одеській області.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2025 у справі № 522/14772/25-Е розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили 13.10.2025.
20.05.2018 КУ «ДМП № 4» щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано медичний висновок № 23 про дитину-інваліда віком до 18 років. Висновок дійсний до 08.02.2036.
09.03.2026 КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано медичний висновок № 243 про дитину з інвалідністю віком до 18 років, встановлена підгрупа – А. Висновок дійсний до 09.03.2028.
Відповідно до п. 10 Критеріїв встановленні інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024, особі, що визнається особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється одна з таких груп інвалідності: перша (I), яка поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особами з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді; друга (II); третя (III).
Згідно з п. 13 критеріїв встановленні інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024, до підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування. Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).
Згідно довідки № 266 про потребу дитини (дитини з інвалідністю) у домашньому догляді ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, яка потребує домашнього догляду з 09.03.2026. Довідка дійсна до 09.03.2027.
Встановлена дитині сторін підгрупа інвалідності А свідчить про те, що ступінь втрати здоров`я ОСОБА_3 є таким, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період ( ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України).
Згідно із положеннями ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено прожитковий мінімум для: дітей віком до 6років – 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень; працездатних осіб - 3328 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2595 гривень.
Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить: для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання (постанова Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18, провадження № 61-1354св20).
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.12 2019 у справі № 344/10971/16-ц (провадження № 61-46794св18) аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції).
З огляду на наведені норми та правову позицію, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що факт відсутності у відповідача можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст. 191 СК України).
Позивач у заяві про зміну предмету позову зазначила, що витрати на дитину становлять орієнтовно 45000,00 гривень в місяць. В той же час, з наданих суду копій чеків та платіжних інструкцій за вересень-листопад 2025 року вбачається орієнтований розмір витрат близько 21000 гривень.
У судовому засіданні позивач повідомила, що дитині призначена пенсія з інвалідності близько 2500 гивень, яка у зв`язку з призначенням підгрупи А інвалідності має становити близько 7000 гривень.
Оцінюючи можливість батька сплачувати аліменти на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, ним не надано доказів наявності тяжких захворювань, які б не надавали можливості за станом здоров`я працевлаштуватись та сплачувати аліменти на утримання дитини, у власності відповідача перебуває три об`єкти нерухомого майна, один з яких за кордоном, та два транспортні засоби. 
Керуючись принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, вік і стан здоров`я дитини, стан здоров`я платника аліментів, його працездатність та майновий стан, наявність у його власності рухомого та нерухомого майна, приписи ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, які свідчать, що орієнтовні витрати на дитину становлять 21000 гривень на місяць, наявність необхідності матері здійснювати постійний догляд за дитиною, що позбавляє її можливості працевлаштуватись, враховуючи пояснення позивача щодо отримання пенсії дитиною, суд дійшов висновку що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 14000,00 гривень (чотирнадцять тисяч гривень) щомісячно відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде достатнім для забезпечення витрат на утримання дитини та її розвиток і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що право на отримання такої матеріальної допомоги має той з батьків, хто опікується дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду.
З наявних у матеріалах справи копій висновок № 23 про дитину-інваліда віком до 18 років, виданого 20.05.2018 КУ «ДМП № 4» щодо ОСОБА_3 , довідки № 266 про потребу дитини (дитини з інвалідністю) у домашньому догляді вбачається, шо ступінь втрати здоров`я ОСОБА_3 є таким, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).
Таким чином, позивач має право на отримання утримання від відповідача на підставі ст. 88 СК України.
Враховуючи працездатний вік відповідача, наявність у його власності трьох об`єктів нерухомого майна та двох транспортних засобів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. Позивач не надала суду доказів, з яких можливо встановити розмір витрат, пов`язаних з її утриманням, у судовому засіданні зазначила, що отримує пенсію по інвалідності у розмірі близько 2500 гривень, виходячи з принципів розумності, справедливості, враховуючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на користь позивача на її утримання підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення аліментів у розмірі 4000,00 гривень щомісячно. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6ст. 141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів.
Згідно п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1453,44 гривень – пропорційно задоволеним позовним вимогам (847,84 + 605,60 = 1453,44 гривень).
Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст.2, 4,5,76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 88, 180-182, 184, 191, 192 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 14000 гривень (чотирнадцять тисяч гривень), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 02.12.2025, та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) у розмірі 4000,00 гривень (чотири тисячі гривень), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 02.12.2025, протягом всього часу проживання з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування ним.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави суму судового збору у розмірі 1453,44 гривень.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Юлія ЧОРНУХА