Справа № 758/4590/16-ц 
Провадження № 2/758/1044/26

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року місто Київ 

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засідання Йогансен К.Д.,

за участю: представника відповідача - адвоката Новікової В.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНІК Україна» про стягнення сумм, що належать при звільненні, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) зобов`язати відповідача ТОВ «ЕКОТЕХНІК Україна» видати копію наказу про звільнення позивача; 2) зобов`язати відповідача видати позивачу дублікат трудової книжки; 3) зобов`язати відповідача внести запис про звільнення позивача до трудової книжки (дублікату); 4) стягнути з відповідача суми вихідної допомоги в розмірі 97 200,0 грн.; 5) стягнути з відповідача середній заробіток в розмірі 281 571,95 грн. за час затримки виплати вихідної допомоги.
Провадження у справі відкрито ухвалою від 12.05.2016 р. (суддя Роман О.А.).
02.06.2017 р. позивачем була подана уточнена позовна заява, в якій позивач збільшив розмір вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги, який просив стягнути в розмірі 494 486,63 грн.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 08.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.
Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) відбувається за нормами ЦПК України, чинного з 15.12.2017 р., в порядку спрощеного позовного провадження.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що вимоги не є предметом регулювання нормами трудового права. Зазначив, шо ТОВ «ЕКОТЕХНІК Україна» здійснює свою діяльність на підставі Статуту. Відповідно до положень такого Статуту, Вищим органом управління Товариства є загальні збори учасників. До виключної компетенції зборів належить призначення директора та визначення умов праці посадових осіб товариства. Крім того, ТОВ «ЕКОТЕХНІК Україна» зареєстровано лише 15.07.2011, що виключає можливість прийняття рішень загальних зборів вказаного товариства 16.04.2011.
Ухвалою від 15.04.2019 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру.
Ухвалою від 12.11.2019 р. залишено без рогляду позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНІК Україна» в частині вимог про зобов`язання видати копії наказу про звільнення, про зобов`язання видати дублікат трудової книжки, про зобов`язання внести записи до трудової книжки (дублікату).
Ухвалою суду від 12.11.2019 р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судового рішення про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у цивільній справі № 758/13236/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНІК Україна», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, зустрічним позовом ТОВ «ЕКОТЕХНІК УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів
Ухвалою від 18.10.2023 р. поновлено провадження у справі.
В судове засідання позивач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за відсутності позивача не надано. 
Представник відповідача в судовому засіданні у зв`язку з повторною неявкою позивача просив залишити позов без розгляду.
Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач в призначене на 26.05.2026 р. судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно закону, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 12.05.2026 р., про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без їх участі не подав. 
На підставі ст.223 ч.2 ЦПК України, в зв`язку з першою неявкою сторони позивача, судовий розгляд справи був відкладений на 30.06.2026 р.
Позивач в призначене на 30.06.2026 р. судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 26.05.2026 р., зазначену в позові, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без їх участі не подав. 
Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Водночас положення пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положенням статі 223 цього Кодексу.
Так, відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).
При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з таким самим позовом (частина 2 статті 257 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.
Відповідно до ст.2 ч.1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №310/12817/13 від 22 травня 2019 року, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 359/7882/19).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо». 
Касаційний господарський суд у складі ВС у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов до висновку, що також належним повідомленням є відправлення рекомендованого листа. 
В Постанові КЦС ВС від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 (№ в ЄДРСР 108059343) зазначено що, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що судові повістки про день, час та місце розгляду справи судом першої інстанції призначений на 23 липня і 30 вересня 2021 року надіслані на зазначену позивачем адресу, були повернені до суду з відмітками від 07 липня та 02 серпня 2021 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток, апеляційний суд дійшов помилкових висновків про неналежність повідомлення міськрайонним судом ОСОБА_1 про судові засідання призначені судом на вказані дати. За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, адже позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, не з`явилася у судові засідання, призначені на 23 липня та 30 вересня 2021 року, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Законних підстав для відкладення розгляду справи у суду першої інстанції не було. Суд першої інстанції надав належну оцінку поведінці позивача, вжив усіх необхідних заходів для надання позивачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. 
Таким чином, позивач повідомлявся судовою повісткою про час та місце розгляду справи на судові засідання 26.05.2026 р. та 30.06.2026 р., що підтверджується довідкою про доставку судової повістки.
В судові засідання позивач не з`являється, тому таку процесуальну поведінку позивача суд вважає, що це свідчить про втрату процесуальної актуальності позивача. Неявка позивача перешкоджає розгляду справи.
Інформація про дату та час судового засідання є відкритою для учасника справи та міститься на офіційному сайті судової влади в мережі Інтернет.
Отже, позивач, будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 30.06.2026 р., не з`явився, що є повторністю (тобто двічі поспіль), заяву про розгляд справи за відсутності позивача не подавав.
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.
Отже, підстави для ще одного відкладення судового розгляду відсутні.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. 
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
Відповідно до ст.44 ч.1 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. 
Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на те, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, не подав заяву про розгляд справи за його відсутності та його нез`явлення, з урахуванням категорії складнощі справи та її великого об`єму, перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку. А відтак, позивач не позбавлений доступу до правосуддя та має право повторно звернутись до суду в установленому законом порядку з такими же позовними вимогами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257 ч.1 п.3, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОТЕХНІК Україна» про стягнення сумм, що належать при звільненні, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без розгляду.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.
Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали. 
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Подільського районного
суду м.Києва         Н.М. Ларіонова