ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2026 р. Справа№ 910/12853/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Крижного О.М. 
Майданевича А.Г. 

при секретарі судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Ромас В.В. (поза межами приміщення суду);
від відповідача: Салівон В.І. (в залі суду); 
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026
у справі № 910/12853/25 (суддя Маринченко Я.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
про стягнення 727 359,18 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 727 359,18 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за укладеним між сторонами Договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0099-09021 від 01.07.2019 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг за період серпень-листопад 2024 року, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 205539,16 грн та інфляційні втрати у розмірі 521 820,02 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» 3% річних у розмірі 205 539 грн 16 коп. та інфляційні втрати у розмірі 521 820 грн 02 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 728 грн 31 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 про задоволення позовних вимог ПрАТ «Харківенергозбут». Ухвалити нове рішення, яким відмовити ПрАТ «Харківенергозбут» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з ПрАТ «Харківенергозбут» на користь НЕК «Укренерго» всі судові витрати.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вважає передчасними вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань з огляду на їх похідний характер від основного спору, беручи до уваги необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін, протидії необґрунтованого збагачення однієї з сторін за рахунок іншої, а також черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, що визначена положеннями статті 534 ЦК України.
На думку скаржника, місцевим судом не взято до уваги, що законодавство забороняє відповідачу оплачувати придбані послуги (в даному випадку позивачу) за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі і отримані, зокрема, в оплату послуг з диспетчерського (оперативно технологічного) управління. Тобто відповідач першочергово обмежений не недодержанням своїх обов`язків власних контрагентів, а положеннями пп. 15, 43, п. 2.3, абз. 12 п. 1.4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 09.11.2017 № 1388. Враховуючи зазначене, НЕК «Укренерго» міг сплачувати позивачу за надані послуги по договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019 № 0204-09021 лише за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі і отримані, зокрема, в оплату послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та з передачі електричної енергії.
Також скаржник, з посиланням на постанову Верховного Суду у справі № 902/417/18, вказав на те, що суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника (пункт 8.38 постанови).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказав на те, що вважає доводи скаржника про те, що несвоєчасне виконання зобов`язань перед позивачем обумовлене недостатністю коштів у структурі тарифу, встановленого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор, НКРЕКП), та забороною використовувати кошти не за цільовим призначенням, безпідставними, оскільки сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).
Також позивач вказує на те, що відповідно до ст. 617 ЦК України, підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання є обставини коли «Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів».
Позивач зазначає, що Регулятор підтвердив, що Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641, а саме: ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці, не змінений. При цьому зазначена норма Порядку станом на час розгляду спору залишається чинною та не зазнала змін.
Позивач вказує на те, що норма ст. 625 ЦК України прямо надає кредитору право вимагати інфляційні втрати та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, і не містить жодної вимоги про те, що такі санкції можуть бути заявлені виключно разом з основним боргом.
На думку позивача, скаржник помилково посилається на ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог. Зазначена норма застосовується лише у випадку здійснення часткового платежу, коли виникає необхідність визначити, яка частина вимог вважається погашеною. У даній справі предметом спору є відповідальність за прострочення виконання зобов`язання, а не розподіл часткового платежу. Таким чином, вказана норма не має правового значення для вирішення спору.
Позивач зазначає, що доводи скаржника щодо можливості зменшення розміру 3% річних є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків Господарського суду міста Києва, викладених у рішенні від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/12853/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Крижний О.М., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у справі № 910/12853/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:
- докази сплати (доплати) судового збору у розмірі 13 092,46 грн;
26.02.2026 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію № AU.GV-6377 від 20.02.2026 на суму 13 092,46 грн, що свідчить про доплату судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25. Призначено справу № 910/12853/25 до розгляду у судовому засіданні 07.04.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 та 02.04.2026 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
На підставі ст. 202, 216 ГПК України, у судовому засіданні оголошено перерву до 05.05.2026 в режимі відеоконференції.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/12853/25 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання та правова позиція 

Представник позивача у судовому засіданні 05.05.2026 просив рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.
Представник відповідача у судовому засіданні 05.05.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 про задоволення позовних вимог ПрАТ «Харківенергозбут» та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПрАТ «Харківенергозбут» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0099-09021 (далі - договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат позивач, за договором постачальник послуг, на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає відповідачу, за договором замовнику, послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі Послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Як передбачено п. 1.2. договору, відповідач сплачує позивачу послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.
Сторонами до вказаного Договору неодноразово укладались додаткові угоди, зокрема, 31.07.2024 між сторонами була укладена додаткова угода № 10 до договору (далі - додаткова угода № 10), в якій сторони дійшли згоди, зокрема, щодо:
1. У зв`язку із набуттям чинності постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641» від 26.07.2024 № 1381, згідно з якою затверджено Типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг, сторони домовилися викласти Договір разом з додатками до нього у новій редакції, що додаються до цієї додаткової угоди та є її невід`ємною частиною.
2. Реквізити додатків до договору (посада, ПІБ підписантів) конкретизуються під час виконання умов договору згідно з чинним законодавством.
3. Викладення сторонами умов договору в новій редакції не є припиненням первісного зобов`язання між сторонами шляхом заміни новим зобов`язанням відповідно до статті 604 Цивільного кодексу України та не змінює дату набрання чинності договором. Умови додаткових угод до договору, які не суперечать договору в редакції цієї додаткової угоди, залишаються без змін і Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.
4. Згідно із частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України умови даної Додаткової угоди поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли з 31.07.2024.
За умовами п. 2.1. договору (тут і далі в редакції додаткової угоди №10), вартість та порядок оплати Послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ) та Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 29 грудня 2023 року №2651.
Відповідно до пп. 3 п. 3.1. договору, позивач зобов`язаний подавати регулятору для затвердження розміру вартості послуги, погоджений відповідачем.
За змістом пп. 4 п. 3.2. договору, відповідач зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої позивачем, погодженої відповідачем та затвердженої регулятором.
Згідно з п. 7.3. договору, сторони здійснюють обмін інформацією в рамках цього договору з використанням електронного документообігу та з метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронній формі, а також для підтвердження її авторства сторони забезпечують наявність кваліфікованого електронного підпису. Для цього сторонами шляхом переговорів обираються шляхи та інструменти з вибору відповідних інтерфейсів. Підписання Актів приймання-передачі наданих Послуг та актів коригування до актів приймання-передачі наданих Послуг відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням кваліфікованого електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами, або у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи (у разі неможливості підпису в електронній формі).
На виконання умов договору позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2024 №08/24 за період надання послуги - серпень 2024 на суму - 13 615 614,30 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 2 723 122,86 грн, всього разом з ПДВ - 16 338 737,16 грн; від 30.09.2024 №09/24 за період надання послуги вересень 2024 на суму - 10 936 848,01 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 2 187 369,60 грн, всього разом з ПДВ - 13124217,61 грн; від 31.10.2024 №10/24 за період надання послуги жовтень 2024 на суму - 5 838 159,24 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 1 167 631,85 грн, всього разом з ПДВ - 7 005 791,09 грн; від 30.11.2024 №11/24 за період надання послуги листопад 2024 на суму - 868 689,96 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 173 737,99 грн, всього разом з ПДВ - 1 042 427,95 грн.
Надання позивачем послуг не заперечується відповідачем.
Однак, як вказує позивач, відповідачем не в повному обсязі виконані зобов`язання за договором, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», крім обов`язків, визначених статтею 57 цього Закону, постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує величину, визначену для відповідних категорій генеруючих установок приватних домогосподарств відповідно до частини двадцять третьої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, та у кожному розрахунковому періоді здійснювати пріоритетну оплату її вартості.
Згідно з п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи передачі - це юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
Оператор системи передачі виконує покладені на нього спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (п. 23 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Оператор системи передачі відповідно до цього Закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків (ч. 8 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Частиною 6 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим" тарифом у приватних домогосподарств. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за «зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, з урахуванням доходу постачальника універсальних послуг від продажу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 №641 затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії (далі - Порядок).
Відповідно до п. 3.1 Порядку, на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк, визначений законодавством, покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про падання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі - договір про надання послуг) (п. 3.2 Порядку).
Пунктами 15-2, 15-3, 15-4, 15-5 Порядку передбачений такий порядок оплати за Договором: Протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт прийманняпередачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. Після усунення наданих ОСП обґрунтованих зауважень, ПУП повторно направляє до ОСП підписані зі своєї сторони акти приймання-передачі послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та відповідні розрахунки вартості послуги. 15.3. Протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження. 15.4. ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці. 15.5. У разі надходження оновлених даних від учасників ринку після проведення розрахунків обсягів врегулювання сторони коригують акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. ПУП надає ОСП акти коригування вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел разом з оновленими розрахунками. У разі відсутності зауважень до оновленого розрахунку вартості послуги ОСП протягом п`яти робочих днів з дня отримання повертає акт коригування до акта приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. Після підписання ОСП акта коригування ПУП надає Регулятору коригований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта коригування для затвердження.
Постановою від 01.10.2024 № 1702 НКРЕКП «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у серпні 2024 року» затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у серпні 2024 року: ПрАТ «Харківенергозбут» - 13 615 614,30 грн (без ПДВ).
Постановою від 29.10.2024 № 1855 НКРЕКП «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у вересні 2024 року» затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у вересні 2024 року: ПрАТ «Харківенергозбут» - 10 936 848,01 грн (без ПДВ).
Постановою від 26.11.2024 № 2017 НКРЕКП «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у жовтні 2024 року» затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у жовтні 2024 року: ПрАТ «Харківенергозбут» - 5 838 159,24 грн (без ПДВ).
Постановою від 30.12.2024 № 2416 НКРЕКП «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» частиною 3 передбачено «Постановляючу частину постанови НКРЕКП від 24 грудня 2024 року № 2364 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у листопаді 2024 року» доповнено трьома новими абзацами та затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у листопаді 2024 року: ПрАТ «Харківенергозбут» - 868 689,96 грн (без ПДВ).
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2024 №08/24 за період надання послуги - серпень 2024 на суму - 13 615 614,30 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 2 723 122,86 грн, всього разом з ПДВ - 16 338 737,16 грн; від 30.09.2024 №09/24 за період надання послуги вересень 2024 на суму - 10 936 848,01 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 2 187 369,60 грн, всього разом з ПДВ - 13124217,61 грн; від 31.10.2024 №10/24 за період надання послуги жовтень 2024 на суму - 5 838 159,24 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 1 167 631,85 грн, всього разом з ПДВ - 7 005 791,09 грн; від 30.11.2024 №11/24 за період надання послуги листопад 2024 на суму - 868 689,96 грн без ПДВ, ПДВ 20% - 173 737,99 грн, всього разом з ПДВ - 1 042 427,95 грн.
Відповідно до п. 8.8 Регламенту Регулятора, затвердженого постановою НКРЕКП від 06.12.2016 № 2133 рішення НКРЕКП, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті НКРЕКП, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення, про що зазначається в тексті рішення.
Таким чином, з врахуванням умов п. 15.4 Порядку строку розрахунків, зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг мало бути виконане протягом трьох робочих днів з дати прийняття НКРЕКП відповідної постанови про затвердження розміру вартості послуг, однак, відповідачем порушені зобов`язання за договором, а саме:
- за період серпня 2024 розмір вартості послуги - 13 615 614,30 грн без ПДВ, всього разом з ПДВ 20% - 16 338 737,16 грн, затверджений постановою НКРЕКП від 01.10.2024 №1702, яка набрала чинності 03.10.2024, граничний термін оплати 08.10.2024, однак, відповідачем здійснено оплату не в повному обсязі згідно із платіжними інструкціями: № 00030 від 07.10.2024 на суму 3 267 747,43 грн, № 009284 від 23.04.2025 на суму 345 211,63 грн; № 009928 від 19.05.2025 на суму 1 587 804,21 грн; № 010484 від 06.06.2025 на суму 1 770 494,33 грн;
- за період вересня 2024 розмір вартості послуги - 10 936 848,01 грн без ПДВ, всього разом з ПДВ 20% - 13 124 217,61 грн, затверджений постановою НКРЕКП від 29.10.2024 № 1855, яка набрала чинності 31.10.2024, граничний термін оплати 05.11.2024, однак, відповідачем здійснено оплату не в повному обсязі згідно платіжної інструкції №006639 від 01.11.2024 на суму 2 624 843,52 грн;
- за період жовтня 2024 розмір вартості послуги - 5 838 159,24 грн без ПДВ, всього разом з ПДВ 20% - 7 005 791,09 грн, затверджений постановою НКРЕКП від 26.11.2024 № 2017, яка набрала чинності 27.11.2024, граничний термін оплати 02.12.2024, однак, відповідачем здійснено оплату не в повному обсязі згідно платіжної інструкції №007297 від 29.11.2024 на суму 1 401 158,22 грн;
- за період листопада 2024 розмір вартості послуги - 868 689,96 грн без ПДВ, всього разом з ПДВ 20% - 1 042 427,95 грн, затверджений постановою НКРЕКП від 30.12.2024 № 2416, яка набрала чинності 31.12.2024, граничний термін оплати 03.01.2025, втім відповідачем здійснено оплату не в повному обсязі згідно платіжних інструкцій: № 008002 від 02.01.2025 на суму 208 485,59 грн; № 000009103 від 28.03.2025 на суму 52 607,97 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг за період серпень-листопад 2024 року.
Доказів відсутності порушення відповідачем зобов`язань в частини своєчасної оплати наданих позивачем за період серпень-листопад 2024р. відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши розрахунки позивача, додані до позовної заяви (а.с. 48-49, т. І), колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що суми 3% річних та інфляційних втрат у розмірах 205 539,16 грн та 521 820,02 грн, відповідно, є арифметично правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на встановлені обставини справи, доведення позивачем своїх позовних вимог, водночас не представлення відповідачем більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 205 539,16 грн та інфляційних втрат у розмірі 521 820,02 грн, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Щодо доводів скаржника про черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, з посиланням на ст. 534 ЦК України, колегія суддів апеляційної інстанції вказує на те, що вказана стаття не встановлює заборони щодо можливості кредитора звернутися до суду за стягненням відповідно до ст. 625 ЦК України, водночас, зазначена норма застосовується лише у випадку здійснення часткового платежу, коли виникає необхідність визначити, яка частина вимог вважається погашеною.
Колегія суддів зазначає про те, що 3% річних та інфляційні втрати не належать до штрафних санкцій у розумінні законодавства України, при цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 встановила, що розмір процентів річних, який становить 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, є законодавчо встановленим мінімальним розміром, тобто цей мінімум не підлягає зменшенню судом, тому суд не може зменшити 3% річних нижче встановленого законом мінімуму, навіть за наявності виняткових обставин.
Також колегія суддів зазначає, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування є самостійною мірою відповідальності та можуть бути заявлені кредитором в окремому провадженні незалежно від факту стягнення основного боргу.
При цьому, доказів на спростування наявності чи розміру заборгованості відповідачем не надано. 
Доводи скаржника про те, що встановлення витрат відповідача на виконання спеціальних обов`язків в іншому розмірі, аніж це затверджено структурою тарифу, Законом 2019-VIII не передбачено; використання коштів на цілі або у розмірах, не передбачених встановленою структурою тарифу, є нецільовим використанням коштів; законодавство забороняє відповідачу оплачувати послуги (в даному випадку позивачу) за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі, а також посилання на нестійкість фінансово-економічного становища підприємства, є безпідставними, оскільки ні умови укладеного між сторонами договору, ні положення Порядку № 641 не ставлять у залежність своєчасність здійснення замовником оплати за отримані послуги від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний був своєчасно здійснювати розрахунки з позивачем щодо оплати вартості послуг, а нестійке фінансово-економічне становище не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого грошового зобов`язання, при цьому, сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду містка Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування своїх рішень за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі № 910/12853/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу № 910/12853/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова підписана 23.06.2026.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді О.М. Крижний

А.Г. Майданевич