ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/498/22 Суддя (судді) першої інстанції: І.В. Тихонов

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО СМАРТ ПАУЕР" до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування рішення № 255/9-21 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 22 грудня 2021 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення є протиправним та незаконним, таким, що прийняте з перевищенням повноважень та з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню в судовому порядку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу та просить розглянути справу за його участі; скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 у справі № 640/498/22 повністю та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Євро Смарт Пауер» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю. 
Скаргу мотивовано тим, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що на час проведення перевірки та ухвалення за її результатами рішення про вжиття обмежувальних заходів від 22.12.2021 р. № 255/9-21, відповідач не мав повноважень на здійснення державного ринкового нагляду щодо виду продукції – «паливо моторне альтернативне», реалізацію якого (разом з іншими видами продукції, зокрема «автомобільним бензином» та «дизельним паливом») здійснювало ТОВ «Євро Смарт Пауер» та саме відносно якого було встановлено порушення. Даний вид продукції («паливо моторне альтернативне») не був і на той час не міг бути предметом перевірки інспекції. 
Також апелянт вказав про те, що суд безпідставно послався на його невідповідність вимогам Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 р. № 927 з наступними змінами, визнавши цей вид продукції таким, що підпадає під дію вказаного Технічного регламенту (а його позначення як «альтернативного палива», лише комерційним найменуванням). 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та вказав про те, що рішення суду першої інстанції законне, оскільки були досліджені і враховані всі докази та норми права при його прийнятті.
Щодо клопотання апелянта про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з поданого клопотання, в такому не наведено жодних доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, колегія суддів дійшла висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 42547705, місцезнаходження: 02160, Україна, місто Київ, проспект Соборності, будинок 15, кабінет 219; основний вид діяльності: 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
Відповідно до наказу № 1990 від 09.12.2021, виданого Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу, та направлення на проведення перевірки № 4-1580-9 від 10.12.2021, посадовими особами органу державного ринкового нагляду у період з 13.12.2021 по 16.12.2021 проведено планову перевірку характеристик продукції, а саме автомобільних бензинів та дизельного палива, за місцем її реалізації - на автозаправній станції (АЗС) за адресою: вул. Набережна Заводська, 70А, м. Дніпро.
Підставою для проведення перевірки є Секторальний план державного ринкового нагляду на 2021 рік, затверджений Головою Державної екологічної інспекції України 24.11.2020.
За результатами проведеної Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу перевірки характеристик продукції на АЗК ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» складено акт перевірки характеристик продукції № 60-9/21 від 13.12.2021 року, яким встановлено порушення: факт реалізації автомобільного бензину «Паливо моторне альтернативне для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-3 Вид II. Встановлено невідповідність вказаного бензину автомобільного «Паливо моторне альтернативне дія бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-3 Вид II» вимогам Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив.
22.12.2021 року в ході проведення перевірки Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу прийнято рішення № 255/9-21 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо тимчасової заборони надання на ринку продукції - автомобільних бензинів та дизельного пального, а саме: продукції «Паливо моторне альтернативне для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-3, вид II», що супроводжується паспортом якості № 256 від 26.10.2021, виданим випробувальною лабораторією ТОВ «ОСП «Сертифікаційний інформаційний центр», а також сертифікатом відповідності від 26.10.2021 № UA1.CIC.0000101-21.
В паспорті № 256 якісні показники (щодо вмісту об`ємної частки одноатомних спиртів 32,7 %) вказаного палива не підпадають під граничні норми «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», що не відповідає п. 5 «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затвердженого Постановою КМУ від 01.08.20,13 № 927 та Додатку 2 до цього Технічного регламенту.
Згідно п.2 вказаного Технічного регламенту - суб`єктами господарювання, які надають на ринку палива, на які не поширюється дія цього Технічного регламенту, забезпечується ведення кількісного обліку руху таких палив і такі палива не дозволяється реалізовувати через роздрібну мережу автозаправних станцій.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 14.01.2000 № 1391-XIV «Про альтернативні види палива» до технічних засобів, що працюють на альтернативних видах палива, належать засоби, призначені або переобладнані для роботи принаймні на одному з видів альтернативного палива або на суміші традиційного палива з альтернативним, в яких вміст біоетанолу відповідає вимогам нормативно-правових актів, що здатні працювати на такому паливі без погіршення безпечності, надійності та відповідності їх екологічних показників вимогам нормативно-правових актів.
Обмежувальний (корегувальний) захід відповідно до статей 28-32 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 12 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції»: заборона надання продукції на ринку; вилучення продукції з обігу; відкликання продукції.
Вжити заходів щодо заборони надання продукції на ринку. Вилучення продукції з обігу вжити шляхом повернення розповсюджувачами всіх одиниць відповідної продукції, що перебуває у їх розпорядженні, виробнику цієї продукції та припинення ними будь-якого демонстрування, пропонування такої продукції споживачам (користувачам). Відкликання продукції з обігу, вжити шляхом розміщення у засобі масового зв`язку (газета, соцмережа, оголошення, споживачам щодо повернення продукції «Паливо моторне альтернативне для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-3 Вид II» відповідного виду, партії, що розповсюджувалася за місцем продажу (у разі збереження, за наявності; за можливості) та відшкодування коштів споживачам у повному обсязі. Термін виконання 5 січня 2022 року.
Не погоджуючись з таким рішенням Державної екологічної інспекції Придніпровського округу, 5 січня 2022 року позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України у апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
Колегія суддів вважає необхідним врахувати висновки Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 499/895/19 про те, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23.02.2006 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 2-814/10 від 20 вересня 2024 року, перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання «арреllatio» – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є наданням новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.
Окреслюючи межі апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що доводи апелянта зводяться до наступного:
1) на час проведення перевірки та ухвалення за її результатами рішення про вжиття обмежувальних заходів від 22 грудня 2021 року №255/9-21 відповідач не мав повноважень на здійснення державного ринкового нагляду щодо виду продукції – «Палива моторного альтернативного для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-З Вид II»;
2) «паливо моторне альтернативне» не підпадає під дію Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2013 року №927;
3) суд першої інстанції неправомірно послався на Постанову Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2025 року № 1482 «Про затвердження Технічного регламенту щодо вимог до палив моторних альтернативних», яка ще не набрала чинності;
4) відповідно до паспорту якості від 26 жовтня 2021 року № 256, протоколу випробувань № 933-П/2021 від 26 жовтня 2021 року об`ємна частки біоетанолу у паливі складала 32,7 %, а згідно з пунктом 2 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2013 року № 927 вимоги цього регламенту не поширюються на автомобільні бензини з об`ємною часткою біоетанолу більш як 10 %.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження відповідача у спірних відносинах та порядок їх реалізації визначаються, зокрема, Законом №2735-VI, Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19.04.2019 №667 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.05.2019 за № 540/33511) «Про затвердження типових форм документів у сфері державного ринкового нагляду і державного контролю продукції».
Зокрема, метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (частина перша статті 4 Закону №2735-VI). При цьому, основними принципами ринкового нагляду і контролю продукції є, зокрема, пропорційність заходів ринкового нагляду, що вживаються органами ринкового нагляду, рівню загрози суспільним інтересам; об`єктивність, неупередженість та компетентність органів ринкового нагляду і митних органів при здійсненні ринкового нагляду і контролю продукції (частина перша статті 5 Закону №2735-VI).
Згідно частини першої статті 22 вказаного Закону заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
Статтею 23 Закону №2735-VI визначено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
Згідно з частиною п`ятою статті 23-1 Закону № 2735-VI за результатами здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції посадова особа органу ринкового нагляду складає акт. Посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Один примірник акту вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, або уповноваженій нею особі в останній день перевірки, а другий зберігається в органі ринкового нагляду.
У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами (частина 1 статті 29 Закону № 2735-VI).
З метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду: 1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення; 2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; 3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.
Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.
У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення (частини 1-3 статті 34 Закону № 2735-VI).
У справі, що розглядається, за наслідками проведення перевірки позивач отримав рішення №255/9-21 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 22 грудня 2021 року, відповідно до якого продукція «Паливо моторне альтернативне для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-3, вид II» не відповідає пункту 5 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2013 року № 927, а також додатку 2 до цього Технічного регламенту. 
На підставі наведеного, зобов`язано вжити заходів щодо заборони надання продукції на ринку; вилучити продукцію з обігу шляхом повернення розповсюджувачами всіх одиниць відповідної продукції, що перебуває у їх розпорядженні, виробнику, а також припинення будь-якого її демонстрування та пропонування споживачам (користувачам); відкликати продукцію з обігу шляхом розміщення у засобах масової інформації (зокрема, у друкованих виданнях або соціальних мережах) оголошення для споживачів щодо повернення продукції відповідного виду та партії (за наявності та можливості) і відшкодування коштів споживачам у повному обсязі.
Відповідно до пункту 5 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2013 року № 927 дозволяється виготовлення, введення в обіг і обіг палив, які відповідають вимогам цього Технічного регламенту.
Відповідно до пункту 8 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2013 року №927 кожна партія палива, що вводиться в обіг або перебуває в обігу, повинна мати документ про якість (паспорт якості) палива.
Згідно з пунктом 9 Технічного регламенту документ про якість (паспорт якості) палива повинен містити: дату видачі і номер документа; назву, марку палива; товарний знак підприємства-виробника, його назву та адресу; назву та адресу постачальника (за наявності); дату виготовлення палива; дату відбирання проби та дату проведення випробування; нормативні значення та фактичні результати випробувань, які підтверджують відповідність марки палива вимогам цього Технічного регламенту; відомості щодо декларації про відповідність; посилання на нормативні документи на методи випробування згідно з нормативним документом на паливо; номер партії (резервуара); дані про вид та кількість добавок (присадок); підпис начальника відділу технічного контролювання або керівника лабораторії, яка виконує функції відділу, або уповноваженої особи, завірений печаткою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 95 затверджено модулі оцінки відповідності, які використовуються для розроблення процедур оцінки відповідності, та правила використання модулів оцінки відповідності, відповідно до пункту 137 Модуля F1 (відповідність на основі перевірки продукції) у разі прийняття партії продукції всі вироби такої партії вважаються затвердженими, за винятком тих виробів із зразка, які були визнані такими, що не пройшли успішно випробувань.
Призначений орган видає сертифікат відповідності стосовно проведених досліджень і випробувань та наносить свій ідентифікаційний номер на кожний затверджений виріб або доручає його нанесення під свою відповідальність.
Виробник зберігає сертифікати відповідності для подання на запити органів державного ринкового нагляду протягом десяти років після введення в обіг останнього зразка моделі продукції.
Згідно з пунктом 129 Модуля F1 (відповідність на основі перевірки продукції), відповідність на основі перевірки продукції є процедурою оцінки відповідності, за допомогою якої виробник виконує обов`язки, встановлені в пунктах 130, 131, 135, 138 і 139 цих модулів, та гарантує і заявляє під свою виключну відповідальність про те, що відповідна продукція, до якої було застосовано положення пункту 132 цих модулів, відповідає вимогам технічного регламенту, що застосовуються до неї.
Обраний виробником призначений орган проводить належні дослідження і випробування з метою перевірки відповідності продукції застосовним вимогам технічного регламенту (пункт 132 Модуля F1 (відповідність на основі перевірки продукції)).
Відповідно до пункту 19 Технічного регламенту за результатами проведення оцінки відповідності виробник або уповноважений представник складає декларацію про відповідність за формою згідно з додатком 6 до цього Технічного регламенту.
Відповідно до пункту 1 Технічного регламенту він встановлює вимоги до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, що вводяться в обіг та реалізуються на території України, з метою захисту життя та здоров`я людини, тварин, рослин, національної безпеки, охорони навколишнього середовища та природних ресурсів.
Відповідно до наказу № 1990 від 9 грудня 2021 року, виданого Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу, та направлення на проведення перевірки № 4-1580-9 від 10 грудня 2021 року, посадовими особами органу державного ринкового нагляду проводилась планова перевірка характеристик продукції, а саме автомобільних бензинів та дизельного палива, за місцем реалізації позивачем.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про альтернативні види палива»: альтернативні види палива - тверде, рідке та газове паливо, яке є альтернативою відповідним традиційним видам палива і яке виробляється (видобувається) з нетрадиційних джерел та видів енергетичної сировини; біоетанол - спирт етиловий зневоджений, виготовлений з біомаси або спирту етилового-сирцю для використання як біопалива; виробник біопалива - суб`єкт господарської діяльності, що безпосередньо виробляє біопаливо з біомаси; добавки на основі біоетанолу - біокомпоненти моторного палива, отримані шляхом синтезу із застосуванням біоетанолу або змішуванням біоетанолу з органічними сполуками та паливом, одержаними з вуглеводневої сировини, в яких вміст біоетанолу відповідає вимогам нормативно-правових актів та які належать до біопалива; рідке паливо з біомаси - біопаливо дизельне, біоетанол, біобутанол, чиста олія та інші синтетичні палива, виготовлені з біомаси.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про альтернативні види палива» основними принципами державної політики у сфері альтернативних видів палива є поетапне збільшення нормативно визначеної частки виробництва і застосування біопалива та сумішевого палива моторного. Вміст біоетанолу в бензинах моторних, що виробляються та/або реалізуються на території України, становитиме з 2016 року - обов`язковий вміст не менш як 7 відсотків (об`ємних).
Відповідно до статті 3 Закону України «Про альтернативні види палива» паливо визначається альтернативним, якщо воно:
повністю виготовлене (видобуте) з нетрадиційних та поновлювальних джерел і видів енергетичної сировини (включаючи біомасу) або є сумішшю традиційного палива з альтернативним, вміст якого має відповідати технічним нормативам моторного палива;
виготовлене (видобуте) з нафтових, газових, нафтогазоконденсатних родовищ непромислового значення, вичерпаних родовищ, з важких сортів нафти тощо і за своїми ознаками відрізняється від вимог до традиційного виду палива. Якщо таке паливо за своїми ознаками відповідає вимогам до традиційного виду палива, дія цього Закону поширюється тільки на його виробництво (видобуток) і не поширюється на споживачів палива;
нормативи екологічної безпеки і наслідки застосування альтернативних видів палива для довкілля і здоров`я людини відповідають вимогам, встановленим законодавством України для традиційних видів палива.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про альтернативні види палива» до альтернативних видів рідкого палива належать: горючі рідини, одержані під час переробки твердих видів палива (вугілля, торфу, сланців); спирти (біоетанол, біобутанол) та отримані на їх основі синтетичні продукти, що можуть використовуватись як паливо або компоненти палива (добавки на основі біоетанолу та біобутанолу), олії, інші види рідкого палива з біомаси (у тому числі біодизель); горючі рідини, одержані з промислових відходів, у тому числі газових викидів, стічних вод, виливів та інших відходів промислового виробництва; паливо, одержане з нафти і газового конденсату нафтових, газових та газоконденсатних родовищ непромислового значення та вичерпаних родовищ, з важких сортів нафти та природних бітумів, якщо це паливо не належить до традиційного виду.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про альтернативні види палива» належність палива до альтернативного підтверджується документом про ідентифікацію палива, що видається уповноваженим органом виконавчої влади в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2004 року №1307 свідоцтво про належність палива до альтернативного видається Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження.
Позивачем надано Свідоцтво про належність палива до альтернативного серії РП-См №326 від 2 грудня 2021 року, видане Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України (а.с.49).
Паливо моторне альтернативне для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-З Виду II виготовляється згідно з ТУ У 24.6-32054607- 001:2010 «Паливо моторне альтернативне.
Відповідно до паспорту якості від 26 жовтня 2021 року № 256 та протоколу випробувань № 933-П/2021 від 26 жовтня 2021 року об`ємна частка одноатомних спиртів (етилового та спиртів С і вище) % в межах Е40 у паливі складала 32,7 % - фактичне значення (а.с.44). 
Даний вид продукції (тип палива) має позначку «Е40», що відповідно до пункту 3.4. ДСТУ 8696:2016 означає «Паливо альтернативне для бензинових двигунів. 
Технічні умови вказують на об`ємну частку біоетанолу у паливі моторному альтернативному для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-3 вид II - понад 30% до 40% включно (а.с.44).
На підставі наведеного у сукупності колегія суддів дійшла послідовного висновку про належність продукції «Паливо моторне альтернативне для бензинових двигунів Преміум Плюс А-95-Е40-3, вид II», що була предметом спірної перевірки, до альтернативних видів палива з об`ємною часткою біоетанолу 32,7 %.
Відповідно до пункту 2 Технічного регламенту вимоги цього Технічного регламенту не поширюються на автомобільні бензини з об`ємною часткою біоетанолу більш як 10 відсотків.
Таким чином, вимоги пункту 5 Технічного регламенту, порушення якого покладено в основу спірного рішення №255/9-21 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 22 грудня 2021 року, не поширюються на продукцію, що була предметом перевірки. 
З огляду на наведене, порушення позивачем пункту 5 Технічного регламенту та додатку 2 до цього Технічного регламенту свого підтвердження у ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не знайшли.
Висновки суду першої інстанції щодо комерційного найменування продукції колегія суддів не погоджує, оскільки такі спростовуються дослідженими свідоцтвом про належність палива до альтернативного серії РП-См №326 від 2 грудня 2021 року, паспортом якості від 26 жовтня 2021 року № 256 та протоколом випробувань № 933-П/2021 від 26 жовтня 2021 року.
Застосування судом першої інстанції постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2025 року № 1482 «Про затвердження Технічного регламенту щодо вимог до палив моторних альтернативних» є помилковим, позаяк таке нормативне регулювання не може поширювати свою дію на спірне рішення №255/9-21 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 22 грудня 2021 року.
Втім, колегія суддів враховує, що згідно пункту 2 Технічного регламенту суб`єктами господарювання, які надають на ринку палива, на які не поширюється дія цього Технічного регламенту, забезпечується ведення кількісного обліку руху таких палив і такі палива не дозволяється реалізовувати через роздрібну мережу автозаправних станцій.
Таким чином, відповідач дійшов мотивованого висновку про необхідність вжиття обмежувальних заходів щодо заборони надання продукції на ринку; вилучення продукції з обігу шляхом повернення розповсюджувачами всіх одиниць відповідної продукції, що перебуває у їх розпорядженні, виробнику, а також припинення будь-якого її демонстрування та пропонування споживачам (користувачам); відкликання продукції з обігу шляхом розміщення у засобах масової інформації (зокрема, у друкованих виданнях або соціальних мережах) оголошення для споживачів щодо повернення продукції відповідного виду та партії (за наявності та можливості) і відшкодування коштів споживачам у повному обсязі.
Заперечення апелянта щодо права відповідача на здійснення державного ринкового нагляду щодо виду продукції «паливо моторне альтернативне», колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України №2735 сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Посилання апелянта на лист Голови технічного комітету ТК 38/10-48 стандартизації продуктів нафтопереробки і нафтохімії Мінекономіки від 29 грудня 2021 року та лист Міністерства енергетики України від 26 травня 2022 року № 1996/22, судова колегія оцінює критично, оскільки листи органів державної влади не є нормативно-правовим актом, не встановлюють правових норм загальної дії та мають інформаційно-роз`яснювальний характер.
Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про те, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, водночас в мотивувальній частині рішення навів частково помилкове обґрунтування.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на наведене, оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині мотивів, з яких суд першої інстанції виходив, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» задовольнити частково.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

І.О. Грибан