КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року

справа № 359/3750/21

провадження № 22-ц/824/5801/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Бориспільського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року, постановлене під головуванням судді Яковлєвої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки в натурі з припиненням спільної часткової власності,-
ВСТАНОВИВ:
30 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3200884801:01:005:0107, які розташовані по АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. 
Поділ просив здійснити наступним чином: 1) виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на відокремлену цілу частину домоволодіння та земельної ділянки, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що відповідає 1/2 частці та складається з: - з житловому будинку згідно технічного паспорту приміщення: 1-6 - житлову кімнату, площею 21,6 кв.м.; 1-4 - житлову кімнату, площею 10,1 кв.м.; 1-5 житлову кімнату, площею 10,6 кв.м., всього загальною площею 42,3 кв.м. Із надвірних будівель, згідно технічного паспорта, у його у фактичному користуванні та володінні перебуває частина хвіртки з огорожею. - надвірних будівель і споруд згідно технічного паспорта: частину огорожі згідно варіанту розмежування земельної ділянки; 2) виділити в натурі та визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,125 га, що відповідає частині земельної ділянки загальним розміром 0,25 га з кадастровим номером 3220884801:01:005:0107, яка розташовані по АДРЕСА_1 ; 3) виділити в натурі та визнати за ОСОБА_2 право власності на відокремлену цілу частину домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що відповідає 1/2 частці та складається з: - в житловому будинку згідно технічного паспорту: 1-1 - веранда, площею 11,3 кв.м.; 1-1 - коридор, площею 7,2 кв.м.; 1-2 кухня, площею 10,8 кв.м.; 1-3 житлова кімната, площею 9,1 кв.м., а всього загальною площею 38,4 кв.м.; - надвірних будівель і споруд згідно технічного паспорта: сарай «В», сарай-прибудова «Г», ганок «а2», колодязь питний «К», частина огорожі згідно варіанту розмежування земельної ділянки; 4) виділити в натурі та визнати за відповідачем право власності на земельну ділянку розміром 0,125 га, що відповідає частині земельної ділянки загальним розміром 0,25 га з кадастровим номером 3220884801:01:005:0107, яка розташована по АДРЕСА_1 ; 5) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3220884801:01:005:0107, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки з кадастровим номером 3220884801:01:005:0107 площею 0,25 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку проживає позивач разом з своєю дружиною, відповідач має інше житло та фактично проживає в м. Києві, до будинку приїжджає періодично. Позивач стверджує, що між ним та відповідачем існують складні взаємовідносини, які виникли на ґрунті різного бачення спільного користування даним майном. Сторонами не досягнуто згоди щодо порядку володіння та користування спільним майном, у зв`язку з цим ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з даним позовом з метою захисту власних майнових прав та інтересів.
Рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року позов задоволено.
В порядку поділу домоволодіння виділено ОСОБА_1 в натурі у власність окремий об`єкт нерухомого майна 51/100 частину садибного житлового будинку з господар-ськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень житлового фонду загальною площею 42,3 кв.м., які складаються з приміщень житлового будинку : приміщення 1-4 житлова - площею 10,1 кв.м., приміщення 1-5 житлова - площею 10,6 кв.м., приміщення 1-6 житлова- площею 21,6 кв.м., а також господарські будівлі та споруди : огорожі №4, ганку.
Виділено ОСОБА_2 в натурі у власність 49/100 частину садибного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень житлового фонду загальною площею 27,1 кв.м., які складаються з приміщень житлового будинку : приміщення 1-1 веранда - площею 15,7 кв.м., приміщення 1-1 коридор - площею 7,2 кв.м., приміщення 1-2 кухня - площею 10,8 кв.м., приміщення 1-3 житлова - площею 9,1 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: ганок - літ. «А2», колодязь - літ. «К», хвіртка №1, ворота №2, огорожа - № 4.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділено у приватну власність ОСОБА_1 1/2 частину (площею 1250 кв.м) земельної ділянки, кадастровий номер 3220884801:01:005:0107, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47, що на схемі позначена під №1, яка проходить по точках: 6-5-5-4-4-3-3-2-2-18-18-17-17-16-16-15-15-14-14-13-13-12-12-11-11-10-10-6 зі сторонами: 7,46м-2,64м-13,89м-65,80м-11,14м-33,19м-7,95м-3,59м-1,54м-4,71м-1,54м-5,54м-5,12м-27,33м (додаток №5 до висновку).
Виділено у приватну власність ОСОБА_2 1/2 частину (площею 1250 кв.м) земельної ділянки, кадастровий номер 3220884801:01:005:0107, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47, що на схемі позначена під №1, яка проходить по точках: 7-6-6-10-10-11-11-12-12-13-13-14-14-15-15-16-16-17-17-18-18-1-1-8-8-7 зі сторонами: 9,54м-27,33м-5,12м-5,54м-1,54м-4,71м-1,80м-3,59м-7,95м-33,19м-27,09м-26,0м-45,85м (додаток №5 до висновку).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від розміру ідеальних часток, які перебували у їх власності, в розмірі 29 891 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто одна) гривня 37 (тридцять сім) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2276 (дві тисячі двісті сімдесят шість) гривень 31 (тридцять одна) копійка та судові витрати на проведення судової експертизи в розмірі 19 820 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції виснував про можливість поділу будинку та земельної ділянки за варіантом 1 та без урахування дійсної площі веранди, яка в дійсності згідно технічної документації та плану будинку становить 11,3 кв.м. при цьому у рішенні вказано площу цієї веранди 15.7 кв.м., що впливає на частку вартості об`єкта та компенсації його. При цьому суд не встановив, як мають бути поділені інженерні комунікації (електропостачання) між ізольованими приміщеннями та за чий кошт мають бути проведені ці ремонтно-будівельні роботи , оскільки лічильник встановлений на весь будинок і встановлений на стороні позивача, як при поділі за варіантом 1 так і при поділі за варіант - 2.
Суд не дав належної оцінки висновку експертів, зокрема не звернув уваги не те, що в обох варіантах поділ житлового будинку розмір веранди вказано 11.3 кв.м, а у рішенні вказано 15.7 кв.м., яка за своїми характеристиками не є житловою площею, не визначається у жодному із варіантів можливого поділу в Експертному висновку, як житлова площа. Також кухня і коридор теж не належать до житлової площі, а відтак судом невірно здійснено перерозподіл належних сторонам часток у праві власності на спірне домоволодіння.
Щодо розподілу земельних ділянок, то суд при поділі будинку не врахував, та не взяв до уваги той факт, що сторони вже більше 10 років користуються своєю частиною земельної ділянки, яка відповідає розподілу 2. При цьому, Відповідач навів аргументи за яких поділ земельної ділянки за № 2 відповідатиме інтересам обох сторін.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 зазначає, що варіант № 2 поділу спірного садибного будинку був недопустимим, оскільки він порушував принцип як справедливості, так і співмірності. Відповідач, який навіть не сплачує за комунальні послуги, постійно чинить рідному батькові (позивачу) перешкоди в користуванні будинком, намагався ще й заробити на цьому поділі.
Звертає увагу, що відповідач не заявляв зустрічних позовних вимог, але при цьому вказує на порушенням судом норм матеріального права, мотивуючи тим, що суд проігнорував його вимоги вказані в запереченнях. Але заперечення це не позов. Він навіть в цьому випадку уникає сплати судового збору, намагаючись вирішити спір за рахунок батька - пенсіонера.
Суд І інстанції, вивчивши наведені у висновку експерта варіанти поділу житлового будинку, врахувавши позицію щодо розподілу спільної часткової власності обох сторін, дійшов справедливого та вірного висновку з точки зору закону, що запропонований експертом варіант №1 розподілу відповідає найкращим інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль.
Мотиви апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що нібито у відповідача немає доступу до пічного опалення та пошкоджено електрокабель, що унеможливлює проживання у зимовий період. Але саме відповідач, займаючи виділені йому за рішенням суду приміщення в будинку, де проживає у літній період, не під`єднав його до системи розподілу електроенергії.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції вивчивши наведені у висновку експерта варіанти поділу житлового будинку, врахувавши позицію щодо розподілу спільної часткової власності обох сторін, суд вважав, що запропонований експертом варіант №1 розподілу відповідає найкращим інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2014 року визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частину житлового будинку АДРЕСА_1 та господарські споруди : веранда (а1), ганок (а2), сарай (В), сарай (Г), колодязь питний (К), хвіртку (N1), ворота (N2), огорожу (N3), що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8). Дане судове рішення набрало законної сили.
Наведене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 жовтня 2014 року за № 28202820 (а.с. 9).
Відповідно даних, вказаних у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності за № 219874013 власником частини земельної ділянки з кадастровим номером 3220884801:01:005:0107, площею 0,25 га, є ОСОБА_2 (а.с. 64).
Згідно технічного паспорту, складеного 23 травня 2014 року на садибний житловий будинок, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 та експлікації приміщень до нього вбачається, що домоволодіння складається з наступних приміщень : приміщення 1-1 коридор - площею 7,2 кв.м., приміщення 1-2 кухня - площею 10,8 кв.м., приміщення 1-3 житлова - площею 9,1 кв.м., приміщення 1-4 житлова - площа 10,1 кв.м., приміщення 1-5 житлова - площа 10,6 кв.м., приміщення 1-6 житлова - площа 21,6 кв.м., приміщення 1-І веранда - площею 11,3 кв.м., а також господарських будівель та споруд : веранда (а1), ганок (а2), сарай (В), сарай (Г), колодязь питний (К), хвіртку (N1), ворота (N2), огорожу (N3) (а.с. 10-13).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року у цій справі призначено судову будівельно-земельно-технічну експертизу проведення якої доручено експертам Київського науково - дослідницького інституту судових експертиз. На вирішення судової будівельно-земельно-технічної експертизи поставлено судом наступні запитання: 1) Які існують варіанти поділу будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників? 2) Які існують варіанти поділу будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників та запропонованого позивачем варіанту поділу? 3) Які існують варіанти поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3220884801:01:005:0107, площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_1 , з урахуванням розташування відповідних приміщень та споруд, які можуть бути виділені у власність сторін.
За результатами проведення вказаної експертизи експертом Київського науково - дослідницького інституту судових експертиз складено висновок від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47, в якому зазначено, що поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на АДРЕСА_1 в частинах та у відповідності до вимог нормативних актів відсутня. Технічна можливість поділу (виділу) садибного житлового будинку по АДРЕСА_1 в частинах та , з відступом від вимог п.п.5.17 5.19ДБН В.2.2-15-2019 зі зміною №1(8) існує.
Вказаним висновком визначено чотири варіанти розподілу спірного домоволодіння у співвідношенні 1/2 та 1/2 частин права власності. Також вказано, що поділ земельної ділянки, кадастровий номер 3220884801:01:005:0107, площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог нормативно-правових актів та ідеальних часток співвласників, є технічно можливим. Можливі варіанти поділу земельної ділянки розроблені виходячи з ідеальних часток співвласників з урахуванням варіантів поділу земельних поліпшень (а.с. 109-152).
Позивач проси суд виділити йому частку у садибному житловому будинку за варіантом №1 висновку експерта від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47. Натомість відповідач просив виділити йому частку у садибному житловому будинку за 2-им варіантом експертизи від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47.
Відповідно варіанта №1 будівельно-технічної експертизи від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47 передбачається виділити 1/2 частини вказаного житлового будинку загальною площею 42,3 кв. м, яка складається із 1-4 житлова, площею 10,1 кв.м. вартістю 46418 грн.; 1-5 житлова, 10,6 кв.м., вартістю 48716 грн.; 1-6 житлова, площею 21,6 кв.м, вартістю 99270 грн.; а також 1/2 частини огорожі №4, вартістю 6793 грн., ганку, вартістю 508,50 грн., а всього на загальну суму 201197 грн., що складає 51/100 частки, та 1/2 частини житлового будинку загальною площею 27,1 кв. м, яка складається з 1-1 коридор площею 7,2 кв. м, вартістю 33090 грн., 1-2 кухня площею 10,8 кв.м., вартістю 49635 грн., 1-3 житлова площею 9,1 кв.м., вартістю 41822, а також ганок літ «а2», вартістю 508,5 грн.; колодязь літ. «К», вартістю 24231 грн.; хвіртка №1, вартістю 7078 грн.; ворота №2, вартістю 3398 грн.; 1/2 огорожа №, вартістю 6793 грн., а всього на загальну суму 192110,50 грн., що складає 49/100 часток.
Відступ від часток становить: в одиницях площі житлового будинку для (1/2 частки) - на 7,6 кв. м більше; в одиницях вартості житлового будинку: що менша частки у житловому будинку з урахуванням господарських споруд на 4797,50 грн.
Для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи: закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-1 площею 7,2 кв.м. та 1-6 площею 21,6 кв.м.; між 1-1 площею 7,2 кв.м. та 1-4 площею 10,1 кв.м.; влаштувати замість віконного прорізу дверний проріз у приміщенні 1-5 площею 10,6 кв.м. для проходу до житлового будинку; влаштувати тамбур з боку приміщення 1-5 площею 10,6 кв.м.; розібрати закладений проріз між приміщенням 1-4 площею 10,1 кв.м. та 1-6 площею 21,6 кв.м.
Відповідно варіанта № 2 будівельно-технічної експертизи від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47 передбачається 1/2 частини вказаного житлового будинку загальною площею 39,6 кв. м, яка складається із 1-2 кухня, площею 10,8 кв.м., вартістю 49635 грн.; 1-1 коридор, площею 7,2 кв. м, вартістю 33090 грн.; 1-6 житлова, площею 21,6 кв.м, вартістю 99270 грн., а також 1/2 ганок літ «а2», вартістю 1017 грн., колодязь літ «К», вартістю 24231, хвіртка №1 вартістю 7078 грн., ворота № 2, вартість 3398 грн., огорожі №4, а всього на загальну суму 250067 грн., що складає 63/100 частки, та 1/2 частини житлового будинку загальною площею 29,8 кв. м, яка складається з 1-3 житлова площею 9,1 кв. м, вартістю 41822 грн., 1-4 житлової площею 10,1 кв. м, вартістю 46418 грн., 1-5 житлової площею 10,6 кв.м, вартістю 48716 грн., а також 1/2 частини огорожі №4, вартістю 6793 грн., а всього на загальну суму 143749 грн., що складає 37/100 частки.
Відступ від ідеальних часток становить: в одиницях площі житлового будинку 4,9 кв.м; в одиницях вартості житлового будинку: що менша частки у житловому будинку з урахуванням господарських споруд на 53159 грн.
Для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи: закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-2 площею 10,8 кв.м. та 1-3 площею 9,1 кв.м.; між 1-1 площею 7,2 кв.м. та 1-4 площею 10,1 кв.м.; влаштувати замість віконного прорізу дверний проріз у приміщенні 1-4 площею 10,1 кв.м. для проходу до житлового будинку; влаштувати тамбур з боку приміщення 1-4 площею 10,1 кв.м.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
Отже, у спорах про поділ (виділ частки) в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину нерухомого майна, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. Якщо виділ (поділ) можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Згідно з частиною першою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не лише усталений порядок користування майном, а й розмір часток співвласників, технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
У відповідності до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. (ч.1) У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. (ч.2) Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. (ч.3)
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У той же час суд першої інстанції не врахував, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 10 липня 2024 року у справі № 752/22726/20.
Виділяючи частку позивача у спірному домоволодінні за варіантом поділу № 1, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є особою похилого віку та постійно там мешкає, а втручання в який призведе до покладення на позивача надмірного тягаря і є невиправданим втручанням у його мирне володіння майном.
При цьому суд не врахував наведеної вище усталеної судової практики, інтересів відповідача. Також суд, не дослідив, технічні характеристики будинку, невірно вказав розмір веранди, врахував її до загального розміру поділу житлової площі будинку, що призвело до невірного визначення часток, а відтак і грошової компенсації, відомості про які містяться в матеріалах справи.
Згідно технічних характеристик, та висновку експерта веранда не входить до загальної житлової площі будинку та визначена як площа літніх приміщень, що не опалюється; кухня та коридор теж не належать до житлової площі.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
У результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 47, 50 Житлового кодексу України.
Так за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
Поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель , яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток.
Суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що якщо в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частки яких залишаються, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласника (співвласників), мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Враховуючи вище окреслене, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про задоволення позову та поділі майна за Варіантом 1 згідно Висновку від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47, а відтак рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Бориспільського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року скасувати.
Постановити нове рішення наступного змісту.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки в натурі з припиненням спільної часткової власності - задовольнити частково.
В порядку поділу домоволодіння виділити ОСОБА_1 в натурі у власність окремий об`єкт нерухомого майна 63/100 частину садибного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень житлового фонду загальною площею 39,6 кв.м., які складаються з приміщень житлового будинку : приміщення 1- 2 кухня - площею 10,8 кв.м., приміщення 1-1 коридор - площею 7,2 кв.м., приміщення 1-6 житлова- площею 21,6 кв.м., з урахуванням літнього приміщення 1-І -веранда - площею 15,7 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: ганок - літ. «А2», колодязь - літ. «К», хвіртка №1, ворота №2, огорожа - № 4.
Виділити ОСОБА_2 в натурі у власність 37/100 частину садибного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень житлового фонду загальною площею 29,8 кв.м., які складаються з приміщень житлового будинку : приміщення 1-3 житлова - площею 9,1 кв.м., приміщення 1-4 житлова - площею 10,1 кв.м., приміщення 1-5 житлова - площею 10,6 кв.м., а також господарські будівлі та споруди - огорожа - № 4.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Виділити у приватну власність ОСОБА_1 1/2 частину (площею 1250 кв.м) земельної ділянки, кадастровий номер 3220884801:01:005:0107, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47, що на схемі позначена під № 2, яка проходить по точках: 7-6-6-10-10-11-11-12-12-13-13-14-14-1-1-9-9-8-8-7, зі сторонами: 9,54 м - 32,47 м - межа прокладена по лінії розподілу житлового будинку - 2,57 м - 10,29 м - 27,45 м - 38,23 м - 1,95 м - 26,0 м - 45,85 м.
Виділити у приватну власність ОСОБА_2 1/2 частину (площею 1250 кв.м) земельної ділянки, кадастровий номер 3220884801:01:005:0107, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18 січня 2024 року №17490/22-42/17491/22-47, що на схемі позначена під № 2, яка проходить по точках: 6-5-5-4-4-3-3-2-2-14-14-13-13-12-12-11-11-10-10-6, зі сторонами: 7,46 м - 2,64 м - 13,89 м - 65,80 м - 11,77 м - 27,45 м - 10,29 м - 2,57 м - межа прокладена по лінії розподілу житлового будинку - 32,47 м.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2276 (дві тисячі двісті сімдесят шість) гривень 31 (тридцять одна) копійка та судові витрати на проведення судової експертизи в розмірі 19 820 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 03 червня 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді