Справа № 603/245/26
Провадження №2/603/205/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
17 червня 2026 року 	м. Монастириська	

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Галіяна І. М.,
секретар судового засідання Бішко І. М.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

у с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.03.2018 року в розмірі 96 143,88 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 11.03.2018 року ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на його рахунок із встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 46,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також видано платіжну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, проте ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань станом на 23.04.2026 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 96 143,88 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку вищевказаний розмір заборгованості, а також 2 662,40 грн сплаченого судового збору. 

Представник АТ «А-Банк» в судове засідання не з`явився, разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи,17.06.2026 року повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 17.06.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Суд встановив такі обставини. 
11.03.2018 року АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (далі – Умови та Правила), яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ними договір про надання банківських послуг. 
Підписуючи вищевказану анкету-заяву ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами, а також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-Банку. 
Окрім того, ОСОБА_1 підтвердив, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування він отримав. 
До вищевказаної анкети-заяви також долучено паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний ОСОБА_1 11.03.2018 року. 
Як відомо зі змісту наданої банком довідки за картами, відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано сім карток з різним строком дії.
Згідно з довідкою за лімітами відповідачу на підставі кредитного договору № б/н (внутрішньобанківський референс № SAMABWFC00001480329) від 11.03.2018 року в день укладення договору (11.03.2018 року) було встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн, 24.01.2022 року – 30 000,00 грн. Згодом розмір кредитного ліміту відповідача неодноразово змінювався, востаннє – 11.10.2024 року до 84 300,00 грн. 
Як відомо з виписки по картці ОСОБА_1 (рахунок НОМЕР_2 ) за період з 11.03.2018 року до 23.04.2026 року відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснював зняття готівки, проводив операції розрахунку в торгово-сервісних мережах та частково погашав заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.03.2018 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 23.04.2026 року становив 96 143,88 грн, з яких: 84 298,89 грн – загальний залишок заборгованості за наданим тілом кредиту, 11 844,99 грн – загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн – залишок заборгованості за пенею, штрафами. 

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). 
У силу вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 11.03.2018 року сторонами укладено договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачу відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту, який в підсумку змінено до 84 300,00 грн. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши ОСОБА_1 банківську послугу з кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок останнього. ОСОБА_1 отримав та користувався наданими позивачем коштами, а також частково погашав заборгованість за кредитом, проте взятих на себе зобов`язань відповідно до договору належним чином не виконав, чим допустив заборгованість. 
Проте суд звертає увагу на те, що окрім фактично отриманої відповідачем суми кредитних коштів, позивач також просить стягнути з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом. 
Відповідно до копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, остання містить особисті дані та підпис позичальника, однак, не містить даних про погоджені сторонами умови кредитування.
На обґрунтування вимог в цій частині представником позивача до матеріалів позовної заяви долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору.
Однак у матеріалах справи відсутні докази того, що саме із цим витягом з Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифами ознайомився і погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом та у зазначеному в цих документах розмірі. 
Посилання на такі умови кредитування також відсутні в анкеті-заяві від 11.03.2018 року.
Не може бути належним доказом узгодження між сторонами розміру процентів й роздруківка із офіційного сайту позивача про Умови та Тарифи, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. 
Отже, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» і Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», які долучені до матеріалів справи та не містять підпису відповідача, на переконання суду, не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 11.03.2018 року шляхом підписання анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.
Також не вважається частиною кредитного договору підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Він є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року в справі № 393/126/20.
Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у вищевказаній постанові в справі № 393/126/20 Верховний Суд відступив від висновку, викладеного в постанові від 02.12.2020 року в справі № 284/157/20-ц, яку в позові зазначає позивач. 
Так, Верховний Суд вказав, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 
Отже посилання позивача на постанову Верховного Суду від 02.12.2020 року в справі № 284/157/20-ц є нерелевантним. 
Окрім того, суд вважає, що у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» з часу виникнення спірних правовідносин, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком вищевказані витяги не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 договору, оскільки достовірно не підтверджують зазначених обставин.
Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.01.2025 року у справі № 336/6542/21. 
Також суд звертає увагу позивача, що у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» зазначені умови кредитування щодо різних типів кредитного продукту, зокрема, картки «Універсальна», «Універсальна GOLD». Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.03.2018 року відомо, що нарахування відсотків за договором у різні періоди здійснювалось за різними відсотковими ставками (46,8 %, 40,8 %). Водночас матеріали справи не містять доказів, який саме тип кредитного продукту надано відповідачу.
Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за вищевказаним договором, суд приходить висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.03.2018 року в розмірі 84 298,89 грн, що становить загальний розмір заборгованості за тілом кредиту.
У силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь АТ «А-Банк» слід стягнути 2 334,39 грн сплаченого судового збору (84 298,89 грн х 2 662,40 грн / 96 143,88 грн). 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274,279-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 628, 633, 634, 1054, 1056-1 ЦК України, суд 

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.03.2018 року в розмірі 84 298 (вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто вісім) грн 89 (вісімдесят дев`ять) коп.
У задоволені решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по справі в розмірі 2 334 (дві тисячі триста тридцять чотири гривні) грн 39 (тридцять дев`ять) коп. судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя     І. М. Галіян