Справа № 604/373/26 
Провадження №1-кп/604/110/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року селище Підволочиськ 
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиська Тернопільської області об`єднані кримінальні провадження зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12026211100000029 від 20 березня 2026 року та № 62022050030000446 від 26 грудня 2022 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мислова Волочиського району Хмельницької області, проживаючого АДРЕСА_1 , українця, з середньої освітою, неодруженого, непрацюючого, військовослужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.04.2025 року за ч.1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн, вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2026 року за ч.3 ст.382 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням 1 року іспитового строку

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.382, ч.5 ст.407 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18.06.2024 у справі № 604/687/24, яка набрала законної сили, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу.
Крім того, вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2026, який набрав законної сили 22.02.2026 ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки та звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Разом з тим, ОСОБА_4 будучи повідомленим про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами, будучи засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.
Так, 19.03.2026 о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 , у с. Підволочиськ по вул. Д. Галицького, Тернопільського району, Тернопільської області, рухаючись проїзною частиною дороги був зупинений працівниками поліції.
Надалі, екіпажем ПАЛАШ-10 у складі працівників поліції: інспектора СРПП ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , поліцейського СРПП ВП № 1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капрала поліції ОСОБА_6 , спільно з начальником СРПП ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_7 , виявлено та зафіксовано адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_4 , а саме: складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.03.2026 серії ЕПР1 №619288 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
Крім того, установлено, що 09 травня 2022 року обвинуваченого ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 солдатом та призначено на посаду гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 № 3). 
Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан – особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.
Натомість солдат ОСОБА_4 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин. 
09 листопада 2022 року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 , без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби у розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув. 
У період з 08 години 00 хвилин 9 листопада 2022 року по 09 годину 40 хвилин 26 березня 2026 року, військовослужбовець військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 перебував поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 та свої службові обов`язки не виконував, проводячи час на власний розсуд. 
26 березня 2026 року о 09 годині 00 хвилин, солдат ОСОБА_4 , прибув до відділення поліції № 5 (с-ще. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: вул. Данила Галицького, буд. 112, Підволочиської ТГ, Тернопільського району, Тернопільської області.
Таким чином, солдат військової служби за мобілізацією  ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, 09 листопада 2022 року о 08 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 , без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби у розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув та в подальшому, проводячи час на власний розсуд.
26 березня 2026 року о 09 годині 00 хвилин, солдат ОСОБА_4 , прибув до відділення поліції № 5 (с-ще. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: вул. Данила Галицького, буд. 112, Підволочиської ТГ, Тернопільського району, Тернопільської області, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (згідно із змінами, внесеними Законом № 3233-IX від 13.07.2023).
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що йому відомо про застосування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, роз`яснено наслідки невиконання, проте 19.03.2026 року на власний ризик сів за кермо автомобіля, та поїхав у районний центр, оскільки мав забрати передачу, проте був зупинений працівниками поліції. Крім того у 2022 році був призваний на військову службу та під час відпустки, перебував біля дружини, оскільки вона знаходилась на лікуванні. Після того прийшов до військомату з метою продовження відпустки, однак працівники військомату її не надали, і він не з`явився до військової частини, будь яких заходів зв`язатись із частиною не вживав. У 2026 році з`явився до відділку поліції. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо не карати, з мірою покарання запропонованою прокурором погодився.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні кримінальних правопорушень, згідно обвинувальних актів за ч. 3 ст.382, ч.5 ст. 407 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку. 
Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, а також за ч.5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Обставин котрі у відповідності до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено. До обставини котрі у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд відносить повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, характеризуючих даних з місця проживання. З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, суд вважає, що дані обставини надають можливість призначити основне покарання в межах санкції статтей обвинувачення встановленої у санкції ч. 3 ст. 382 та ч.5 ст. 407 КК України, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, у виді позбавлення волі, На підставі ст. 70 КК України визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, продовжити строком на 60 днів до 19 липня 2026 року
Речoві докази, а саме DVD-RW диск, на якому містяться записи із нагрудного відеореєстратора з ІD 857371 від 19.03.2026 року за період часу з 22:30 год. по 23:03 год. тривалістю 1 година 3 хв. Та два відеозаписи із відеореєстратора службового автомобіля « Renault Duster» 0982 тривалістю по 1 хв – зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.382, ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.3 ст.382 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
-за ч.4 ст.407 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_4 призначити у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання відносно нього слідчим суддею Підволочиського районного суду Тернопільської області запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто із 26 березня 2026 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, продовжити строком на 60 днів до 19 липня 2026 року
Речoві докази, а саме DVD-RW диск, на якому містяться записи із нагрудного відеореєстратора з ІD 857371 від 19.03.2026 року за період часу з 22:30 год. по 23:03 год. тривалістю 1 година 3 хв. Та два відеозаписи із відеореєстратора службового автомобіля « Renault Duster» 0982 тривалістю по 1 хв – зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право у суді отримати копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно, після його проголошення.
Учаснику судового провадження який не був присутнім під час судового засідання, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1