РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/400/25
Провадження №2/568/25/26

24 квітня 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючої судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Микитюка С.М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Вишковської В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки та зміну черговості спадкування, - 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що в період з грудня 1997 року по 25.10.2024р., за виключенням періоду з 20.12.2016 року по 15.12.2021 року, вона із ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В період з грудня 1997 року по 13.06.2016 року вона із ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у м. Харків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . В період з 19.04.2022 року по 25.10.2024р. проживали однією сім`єю у АДРЕСА_3 . В період з 20.12.2016 року по 15.12.2021 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі із іншою жінкою – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 визнав батьківство щодо доньки ОСОБА_7 , піклувався про її матеріальний та духовний розвиток, купив на її ім`я квартиру у м. Харкові 07.02.2001р. У вказані періоди вона з ОСОБА_4 постійно разом проживали, вели спільне господарство, разом працювали на одному підприємстві, власне ТОВ «Єлектродизель» ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою їх спільного проживання: АДРЕСА_4 . ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , а пізніше за адресою: АДРЕСА_4 . Квартира АДРЕСА_6 належить їй, а квартира АДРЕСА_2 – їх спільній доньці. 13.06.2016р. ОСОБА_4 повернувся у м. Радивилів. В березні 2022р. позивач разом із донькою приїхали в м. Радивилів та проживали разом із ОСОБА_4 в його будинку по АДРЕСА_3 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 2016 року ОСОБА_4 почав хворіти раковим захворюванням, проходив хіміотерапію. З 2023р. почалося поступове погіршення стану здоров`я, був слабкий, погано пересувався, мав постійну підвищену температуру, постійно потребував догляду. Позивач весь час піклувалася та здійснювала догляд за ОСОБА_4 , а з грудня 2023р., коли останній звільнився з роботи за станом здоров`я, матеріально утримувала, оскільки дохід ОСОБА_4 складав лише 2 100,00 грн. на місяць, а тому мав потребу у коштах на лікування, харчування та оплату комунальних послуг, якими вона мала змогу забезпечувати. З жовтня 2024р. стан ОСОБА_4 різко погіршився та він перебував у безпорадному стані. Постійний догляд в цей час здійснювала саме вона. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. З заявами про прийняття спадщини звернулися доньки – відповідачі по справі. Позивач вважає, що за обставин, що сталися, вона має право на спадкування за законом нарівні із спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 , а тому просить суд встановити факт проживання її із ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з грудня 1997 року по 13.06.2016 року та з 16 квітня 2022 року по 25.10.2024 року, змінити черговість спадкування, включивши її до кола спадкоємців першої черги за законом. 
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала в повному обсязі, надавши суду відповідну заяву.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, надала суду відзив. У відзиві зазначила, що позов ОСОБА_1 не ґрунтується на належних доказах. Вважає, що народження спільної дитини, проживання ОСОБА_4 у м. Харкові, де він працював, не може однозначно вважатися проживанням однією сім`єю. З грудня 2016 року по грудень 2021 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Період з березня 2022 року по 25.10.2024р. день смерті ОСОБА_4 дійсно ОСОБА_1 разом із донькою проживала в його будинку. Останні приїхали з м. Харкова у м. Радивилів як внутрішньо-переміщені особи та проживали в будинку в цілях безпеки, адже у м. Харкові велися бойові дії. Однак це в жодному разі не підтверджує, що в даний проміжок часу вони проживали як чоловік і дружина, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки. Також у відзиві зазначено, що посилання позивача на те, що ОСОБА_4 потребував постійного догляду, був у безпорадному стані, є безпідставними. ОСОБА_4 дійсно почав хворіти з 2016 року, з 2023 року хвороба почала більш погресувати. Однак ОСОБА_4 не потребував опіки, матеріально себе забезпечував, своє лікування здійснював самостійно, знаходився у безпорадному стані лише кілька днів перед своєю смертю. Вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні через необґрунтованість. 
Третя особа приватний нотаріус Гордійчук В.І. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлявся належним чином, на запит суду надав копію спадкової справи померлого ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Радивилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 16). 
З копії спадкової справи №171/2024, заведеної приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчуком В.І. щодо майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку звернулись: донька ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 (а.с.161-172). 
Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач показала, що з 1997 року почала спільно проживати з ОСОБА_4 у м. Харкові. У 1999р. у них народилася донька ОСОБА_9 . ОСОБА_4 визнав своє батьківство щодо доньки. Вони спільно проживали, вели господарство, купували нерухомість, займалися спільним бізнесом. ОСОБА_4 була придбана квартира на ім`я доньки ОСОБА_9 у м. Харкові. Також, була придбана дача. З 2014 року почав поступово переїжджати у м. Радивилів, а в 2016 році остаточно переїхав. Продав свій бізнес в м. Харкові та дачу. 04.03.2022р. вона із донькою приїхали до ОСОБА_4 , оскільки в м. Харкові через бойові дії було небезпечно залишатися. З цього часу вони почали знов спільно проживати, вели спільне господарство. ОСОБА_4 почав хворіти з 2016 року, періодично проходив лікування, хіміотерапію. З 2023р. стан здоров`я погіршився, в грудні 2023 року звільнився з роботи. З 2024р. постійно лікувався, був слабкий, мав підвищену температуру, вона здійснювала за ним догляд. Отримував лише пенсію 2 100,00 грн. на місяць. Вона матеріально забезпечувала сім`ю, оскільки крім пенсії, також працювала і отримувала 15-17 тис. грн. на місяць. Шлюб не реєстрували, оскільки не мали в цьому потреби. 
Допитана в судовому засіданні 24.09.2025р. в якості свідка відповідач ОСОБА_3 визнала позов, зазначила, що її батьки разом проживали у м. Харкові до 2016 року, а з березня 2022р. у м. Радивилів. Мати здійснювала постійний догляд за батьком, починаючи з 2023 року і по день смерті. 
Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_2 пояснила, що її батько ОСОБА_4 , коли розлучився з її матір`ю, поїхав у м. Харків десь наприкінці 1998 року. Мав у Харкові кімнату в гуртожитку, а також купив дачу за м. Харків, в якій більшість часу і проживав. Повернувся в м. Радивилів в 2012 році. Мав захворювання лімфому з 2016 року, тому продав свій бізнес в м. Харкові, щоб оплатити дорого вартісне лікування. Батько з 2016 по 2021 роки перебував у шлюбі із ОСОБА_5 . В березні 2022 році позивач з донькою приїхали у м. Радивилів як переселенці. Батьком прийняв їх та поселив у себе в будинку. Донька ОСОБА_9 в 2023р. виїхала за кордон у Чехію до свого чоловіка і знаходиться там по теперішній час. Підтвердила, що батько хворів, однак сторонньої допомоги не потребував, в безпорадному стані не був, матеріально був забезпечений, лікування проходив самостійно, без допомоги позивача. Зле батьку стало в жовтні 2024 року, його забрала швидка, а ІНФОРМАЦІЯ_4 вона забрала батька з лікарні додому, а на наступний день він помер. ОСОБА_10 питаннями щодо поховання займалася вона. Позивач продала господарство, яке було у батька, а саме кіз, і гроші забрала собі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що була сімейним лікарем ОСОБА_4 . Останній хворів, періодично проходив лікування. Позивача ніколи не бачила поряд із ОСОБА_4 , вона жодного разу не приходила в лікарню з ним. ОСОБА_4 сам приходив в лікарню, сторонньої допомоги не потребував. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що працює заступником головного лікаря КНП «Радивилівський ЦПМСД». Знала ОСОБА_4 давно, знала про його хворобу. Довідку адвокату Вишковській В.І. щодо стану здоров`я ОСОБА_4 формувала на підставі пояснень сімейного лікаря. 
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що знав ОСОБА_14 з 2008 року, він був його колишнім тестем. В 2012р. ОСОБА_4 повернувся в м. Радивилів. Один раз, десь в 2013р. вони разом поїхали у м. Харків, зупинялися у позивачки. З позивачем у них були добрі, сімейні стосунки. Після розірвання шлюбу із його донькою ОСОБА_15 у 2016 році, особо не спілкувалися. Померлий був депутатом міської ради, бачилися один раз на місяць. ОСОБА_4 мав хворобливий вигляд, однак сам ходив, немічним не виглядав. Знає зі слів знайомих, що позивач з початку війни проживала в будинку ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що познайомився із ОСОБА_4 в 2002р. в м ОСОБА_17 за грою в більярд. Потім вже почали спілкуватися з 2012 року, коли ОСОБА_4 повернувся в м. Радивилів з м. Харкова. У 2013 чи 2014 році приїжджали разом в м. Харків, заїжджали в гості до позивача, однак ОСОБА_4 у неї не лишався. З березня 2022 року позивач ОСОБА_18 разом із донькою приїхали до ОСОБА_4 , жили однією сім`єю. ОСОБА_4 тримав кіз, ОСОБА_18 останній рік допомагала йому з ними. Безпорадним ОСОБА_4 не був, матеріальної допомоги не потребував.
Свідок ОСОБА_19 пояснив, що знав ОСОБА_4 15 років. В Харкові з ним не був. Від нього лише знав про дружину та доньку в м. Харкові. Хворів раком десь років 9. В березні 2022 року ОСОБА_18 з донькою приїхали до ОСОБА_20 . ОСОБА_21 разом, були гарні стосунки. Коли він приходив до ОСОБА_20 в гості, ОСОБА_18 була в будинку та допомагала із столом, приносила їжу. Також, у ОСОБА_20 до того була дружина ОСОБА_22 . ОСОБА_20 кожного року лягав на лікування в м. Рівне. Немічним не був, матеріально був забезпечений.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що є кумом померлого ОСОБА_4 . Позивача ОСОБА_18 знає лише з 2022 року, до цього з нею не пересікався. ОСОБА_4 мав ракове захворювання, лікувався, однак сторонньої допомоги не потребував, самостійно себе обслуговував, матеріально був забезпечений.
Свідок ОСОБА_24 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_4 . В 1995р. у брата була перша угода у м. Харкові і в 1997 р. він виїхав у м. Харків. Спочатку жив на квартирі, потім познайомився з ОСОБА_18 і жив в неї на квартирі. Згодом купив квартиру поруч і їх об`єднали. Жив з ОСОБА_18 громадянським шлюбом. В 2010 році стосунки між ними розладилися і він жив на дачі. В 2012 році повернувся в м. Радивилів. З м. Харків повернувся з жінкою ОСОБА_15 , з якою проживав до 2014 року. Почав хворіти в 2016 році, лікувався. З 2016 р. по 2021р. перебував у шлюбі з ОСОБА_5 . В березні 2022 року приїхала ОСОБА_18 з донькою з м. Харкова через бойові дії, проживали в будинку брата. Брат працював до грудня 2023р. З цього періоду потроху почав розпродувати свій бізнес. Не перебував у немічному стані. Суттєве погіршення здоров`я відбулося в жовтні 2024 року перед смертю. 
З наданих письмових доказів вбачається, що відповідачі є рідними доньками ОСОБА_4 . ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі перебував із ОСОБА_25 по 16.10.1989р. та з ОСОБА_5 з 20.12.2016р. по 15.12.2021р. З копії трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що з 01.08.1995р. по 13.06.2016р. працював у м. Харкові, з 01.10.2021р. по 15.12.2023р. – в м. Радивилів. ОСОБА_4 є одним із засновників ТОВ «Електродизель», в якому працював директором з 15.07.2005р. по 13.06.2016р. та юридична адреса якого була зареєстрована за адресою квартири доньки ОСОБА_9 , яку він купив на її ім`я: АДРЕСА_4 . Донька ОСОБА_9 народилася у м. Харків ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . З медичних документів вбачається, що ОСОБА_4 хворів, перебував на обліку у гематолога. Медичні документи не містять відомостей про безпорадний стан ОСОБА_4 . З наданих суду фотографій вбачаються, як спільні фото ОСОБА_4 з ОСОБА_1 , так і з першою дружиною ОСОБА_25 . З довідки від 19.04.2022р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 , а зареєстроване: АДРЕСА_5 .
Спірні правовідносини є комплексними та регулюються гл.1 «Сім`я. Регулювання сімейних відносин» та книгою шостою «Спадкове право» ЦК України.
За змістом з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Згідно положення ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18) вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
У відповідності до положення ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.6 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним є стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Згідно з вимогами ч.1 та ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положення ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 
Аналізуючи показання свідків, допитаних у судовому засіданні, надані письмові докази, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача щодо факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 у вказані нею періоди. Суду не надано достатніх та належних доказів, з яких безумовно вбачалося, що між позивачем та ОСОБА_4 склались відносини, притаманні подружжю. Так, показання свідків на підтвердження того, що позивач та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю з грудня 1997р. по 13.06.2016р. та з 16.04.2022р. по 25.10.2024р. носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю. Наявність спільної дитини та визнання ОСОБА_4 батьківства відносно неї не може безумовно свідчити про те, що сторони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спільні фотографії, спільна присутність на святкуванні свят, купівля квартири ОСОБА_4 на ім`я доньки ОСОБА_9 , проживання ОСОБА_4 у м. Харкові у зв`язку із його трудовою діяльністю, бізнесом, добрі, гарні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Суд також враховує, що ОСОБА_4 , повернувшись в м. Радивилів, уклав шлюб у 2016 році із ОСОБА_5 . ОСОБА_1 з донькою з ним до м. Радивилова не повернулася. Зі слів ОСОБА_1 вбачається, що за відсутності бойових дій у м. Харкові, вона б у м. Радивилів не приїхала. Суд також враховує, що ОСОБА_4 , знаючи про свою хворобу, та про те, що з ОСОБА_26 офіційного шлюбу немає, не вчинив жодних дій щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті, що на думку суду свідчить про те, що ОСОБА_4 не розцінював ОСОБА_1 як члена своєї сім`ї, як дружину, тим самим визначившись із стосунками, які склалися між ними. Крім цього, суд враховує вимоги ст. 1264 ЦК України про те, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В даному спорі, позивачем не доведено належними доказами проживання її із спадкодавцем ОСОБА_4 останніх п`ять років до його смерті однією сім`єю, оскільки в зазначений період померлий перебував в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 .
Щодо позовної вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування.
З довідки про причину смерті до форми №106/о №148 від 25 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_4 помер внаслідок ракової інтоксикації (а.с. 27). 
Аналізуючи виписки з історії хвороби вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на «Д» обліку у гематолога, проходив періодично лікування. Однак саме лікування не мало систематичного та постійного характеру.
З показань усіх свідків не встановлено того, що ОСОБА_4 в період з 2023р. та по день смерті потребував стороннього догляду, матеріального забезпечення чи іншої допомоги. Крім цього, ОСОБА_4 не перебував у безпорадному стані внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби або каліцтва. Лише перед смертю в жовтні 2024р. ОСОБА_4 перебував у тяжкому стані. 
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 самостійно матеріально забезпечував умови свого життя та не потребував стороннього догляду, а також не перебував у безпорадному стані.
Позивач не довела належними і допустимими доказами наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, а саме, що вона є спадкоємцем за законом четвертої черги та те, що протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцю ОСОБА_4 і знаходження останнього у безпорадному стані. 
Отже, позовні вимоги про встановлення факту проживання понад п`ять років однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміни черговості спадкування є недоведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1259, 1264 ЦК України, ст.3 СК України, ст. ст.77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки та зміну черговості спадкування – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 04.05.2026р.

Суддя          О.М. Делалова