Справа № 494/362/26
Провадження № 2/517/281/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області в складі
головуючого судді Меєчка О.М.,
за участю секретаря судового засідання Хасанової С.Т.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

установив:

До Захарівського районного суду Одеської області з Роздільнянського районного суду Одеської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (далі – цивільна справа № 494/362/26).
Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 14 вересня 2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22035000078413. Відповідно до умов кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному вебсайті банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором.
Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. 
Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
15 грудня 2021 року, згідно умов договору факторингу № 15/12/21, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за кредитним договором № 22035000078413 від 14 вересня 2018 року на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача.
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 15253 гривні 13 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 6800 гривень; заборгованість по відсотках – 3557 гривень 13 копійок; заборгованість по комісії - 4896 гривень.
Позивачем на зазначену в кредитному договорі адресу відповідача направлялося повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору.
Однак, відповідачем дане повідомлення проігноровано, грошові кошти добровільно не повернуті.
Оскільки, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 22035000078413 від 14 вересня 2018 року не виконав, тому з урахуванням викладеного позивач простить суд ухвалити рішення, яким стягнути з нього заборгованість у розмірі 15253 гривні 13 копійок.
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 17 березня 2026 року цивільну справу № 494/362/26 передано за територіальною підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області. Вказана ухвала набрала законної сили 02 квітня 2026 року (а.с. 41).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 квітня 2026 року цивільну справу № 494/362/26 передано за територіальною підсудністю до Захарівського районного суду Одеської області. Вказана ухвала набрала законної сили 29 квітня 2026 року (а.с. 47).
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 13 травня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі № 494/362/26, її розгляд відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін(а.с. 87).
У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась належним чином (а.с. 91). Водночас у прохальній частині позовної заяви, просила суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 6).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, шляхом направлення конверту з судовою повісткою та рекомендованим повідомленням про вручення за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , яке повернулося до суду з відміткою про отримання відповідачем судової повістки (а.с. 93). Відповідач з будь-якими заявами чи клопотаннями, в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не звертався. 
У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно довідки Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 02-20/675 від 13 травня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 86).
Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. 
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом установлено, що 14 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір № 22035000078413 (а.с. 16).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. За цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (далі-Кредит) на наступних умовах: сума Кредиту 6800 гривень, строк кредитування 12 місяців, кінцева дата повернення Кредиту 14 вересня 2019 року, цільове призначення на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту 6.0% від суми Кредиту. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом – 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за Кредитом -56,0% річних.
Крім цього, 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; про порядок повернення кредиту тощо (а.с.14).
Виписка по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 в АТ «Банк Кредит Дніпро» підтверджує факт зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 63-71).
15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» був укладений Договір факторингу № 15/12/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 22035000078413 від 14 вересня 2018 року перейшло до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»(а.с. 53-59).
Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22035000078413 від 14 вересня 2018 року в сумі 15253 гривні 13 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 6800 гривень; заборгованість по відсотках – 3557 гривень 13 копійок; заборгованість по комісії - 4896 гривень (а.с. 11).
Представником позивача на зазначену в кредитному договорі адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 73).
Водночас відповідачем дане повідомлення проігноровано, кредитні кошти добровільно не повернуті.
Оскільки, відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кошти, відсотки та комісія за його користування не повертаються.
Згідно з статтю 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно зі статтею 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Судом установлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів.
Статтею 525 ЦК України установлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, ОСОБА_1 має перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 22035000078413 від 14 вересня 2018 року в сумі 15253 гривні 13 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 6800 гривень; заборгованість по відсотках – 3557 гривень 13 копійок; заборгованість по комісії - 4896 гривень.
Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 22035000078413 від 14 вересня 2018 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с.75-77).
З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.
Згідно зі частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 гривень) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1164800 гривень). 
Згідно зі частиною 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до платіжної інструкції № СЗ-1715 від 28 січня 2026 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2662 гривні 40 копійок (а.с. 17). 
Отже, з урахуванням задоволення позову, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України та частини 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2662 гривні 40 копійок. 
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 3500 гривень, суд дійшов такого висновку.
На підтвердження витрат правничої допомоги представником позивача надано: копію акта № 22035000078413 від 26 січня 2026 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги на загальну суму 3500 гривень (а.с. 8), копію договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та адвокатом Гулієвою С.А., предметом якого є надання адвокатом клієнту юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором (а.с. 50-52), копію додаткової угоди № 22035000078413 від 26 січня 2026 року до договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року, за яким сторони розширили розділ «1 Предмет договору» та доповнили новим пунктом: адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с. 60), копію детального опису робіт виконаних адвокатом на підставі договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року та додаткової угоди до нього, згідно якого: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» - 0,5 год - 500 гривень, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 2 год - 2500 гривень, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) – 0,5 год - 500 гривень, а всього 3500 гривень (зв.а.с.71), копію посвідчення адвоката від 21 серпня 2025 року, яка видані на ім`я Гулієвої С.А. (зв.а.с. 74), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 12018/10 від 21 серпня 2025 року, яка видана на ім`я Гулієвої С.А. (зв.а.с. 77), 
Відповідно до пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно з частинами 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отож суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) міститься висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічний висновок (обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами) наведений: у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Водночас щодо співмірності витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21) міститься висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, фактично виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає обґрунтованим та доведеним доказами заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у сумі 3500 гривень, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 509, 514, 525, 526, 530, 610, 1054, 1055, 1077-1080, 1084 ЦК України, статтями 19, 27, 83, 133, 137, 175, 274-275, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 22035000078413 від 14 вересня 2018 року в сумі 15253 (п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 13 копійок, з яких: 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 3557 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 13 копійок - заборгованість по відсотках; 4896 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто шість) гривень - заборгованість по комісії.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 09 червня 2026 року.
Відомості про сторони у справі:

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, IBAN НОМЕР_1 в АТ «СЕНС БАНК», МФО 300346;

відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя