КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року м. Київ № 320/58533/24
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вишгородської районної ради Київської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вишгородської районної ради Київської області, в якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Вишгородської районної ради Київської області, що полягає у не розгляді заяви про надання інформації щодо надання пільг ветерану війни, відповідно до ст. 4, 7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 18.10.2024, направленої адвокатом Сапоновим Олександром Вікторовичем в інтересах громадянина України ОСОБА_1 (ветерана війни, особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи), та не надання на останню обгрунтованої змістовної письмової відповіді, всупереч нормам Закону України «Про звернення громадян»;
зобов`язати розглянути заяву про надання інформації щодо надання пільг ветерану війни, відповідно до ст. 4, 7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 18.10.2024, направлену адвокатом Сапоновим Олександром Вікторовичем в інтересах громадянина України ОСОБА_1 (ветерана війни, особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи) в порядку та у строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян», за результатами чого, надати обгрунтовану змістовну письмову відповідь по суті, яку надіслати на поштову адресу фактичного місця проживання громадянина України ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що звернувся в особі свого представника, із письмовою заявою про надання інформації до відповідача, однак, станом на дату складення позовної заяви, письмової відповіді на зазначену заяву від 18.10.2024 надано не було, що є протиправною бездіяльністю та порушує права та гарантії позивача.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив про те, що позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що відповідачем було всебічно, об`єктивно і вчасно розглянуто заяву від 18.10.2024 у відповідності до Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі за текстом - Закон № 393) та надано відповідь представнику позивача адвокату Сапонову Олександру Вікторовичу, шляхом надсилання листа із офіційної електронної адреси відповідача на адресу електронної пошти адвоката, яку він зазначив, як електронну пошту для відповіді на заяву, про що вказано в п. 2 прохальної частини заяви. Доказом надсилання відповіді на заяву від 18.10.2024 є роздруківка скрін-шотів екрану комп`ютера поштової програми офіційної електронної пошти відповідача із зображенням відправленого електронного листа 25.10.2024 адвокату Сапонову Олександру Вікторовичу на його електронну адресу. Отже, відповідачем було належним чином розглянуто та надано відповідь позивачу на його заяву від 18.10.2024 у відповідності до Закону України «Про звернення громадян».
Стороною позивача до суду надійслано відповідь на відзив на позовну заяву, за якою, зміст листа відповідача від 25.10.2024, вих. № 125/04-02, що було надіслано Радою представнику позивача на адресу електронної пошти останнього, не надає належної відповіді на заяву (від 18.10.2024). Також, відповідачем не було дотримано обов`язку переслати заяву (від 18.10.2024), направлену до ради в інтересах позивача, в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення, з тієї підстави, що рада не володіє інформацією щодо наявних земель комунальної власності територіальної громади Вишгородського району Київської області, в тому числі села Осещина, із складу яких може бути безоплатно передано у власність позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3-ї групи.
На відповідь на відзив представником відповідача подано заперечення, в яких зауважено на тому, що у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями, що і було здійснено відповідачем, оскільки в заяві від 18.10.2024 було прохання надати інформацію щодо наявних земель комунальної власності територіальної громади Вишгородського району Київської області. Тобто, заява від 18.10.2024 не містила необхідних даних для прийняття рішення щодо пересилання заяви за належністю відповідному органу чи посадовій особі, як того вимагає ст. 7 Закону № 393, оскільки таке коло органів чи посадових осіб у Вишгородському районі є досить широким (сільські, селищні, міські ради Вишгородського району, органи виконавчої влади), і було б чітко визначеним у разі звернення позивача із заявою до конкретної територіальної громади.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю внаслідок війни 3-ї групи.
18.10.2024 Сербіненко Є.О., в особі представника, звернувся із письмовою заявою про надання інформації щодо надання пільг ветерану війни, відповідно до статей 4, 7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до Вишгородської районної ради (ЄДРПОУ: 04054783; місцезназнаходження: 07300, Київська область, м. Вишгород, площа Шевченка, буд. 1).
Заява від 18.10.2024 була направлена позивачем на поштову адресу місцезнаходження відповідача 18.10.2024 з відділення поштового зв`язку 03150 м. Київ, АТ «УКРПОШТА» рекомендованим поштовим відправленням № 0315000145379 з оголошеною цінністю та описом вкладення, що було фактично вручено відповідачу (за довіреністю) 23.10.2024.
Разом з тим, як наголошував у позовній заяві позивач, станом на дату складення цієї позовної заяви, письмової відповіді відповідача на зазначену вище заяву від 18.10.2024 надано не було, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом. 
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до норм ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Суспільні відносини з приводу практичної реалізації права особи на отримання інформації унаслідок звернення до учасників суспільних відносин унормовані, насамперед, приписами ст. 40 Конституції України, згідно з якою усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, а також додатково деталізовані приписами Закону № 393, Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-ХІI (далі - Закон № 2657), Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939).
Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно норм ст. 14 (також ст. ст. 15 та 16) Закону № 393, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.
Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті. (ст. 19 Закону № 393)
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. (ст. 20 Закону України "Про звернення громадян")
У свою чергу, Закон № 2939 визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За змістом ст. 13 Закону № 2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
На розпорядників інформації, визначених у п. 2, 3, 4 ч. 1 та в ч. 2 цієї статті, юридичних осіб публічного права з числа розпорядників інформації, визначених у п. 5 ч. 1 цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині надання відповідної інформації за запитами.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
З аналізу наведених норм вбачається, що Закон № 393 регулює процедурний обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо прийняття, розгляду та надання відповіді на звернення, але не встановлює обов`язку такого суб`єкта задовольняти вимоги заявника або погоджуватися з викладеною ним правовою позицією.
Таким чином, предметом судового контролю у справах цієї категорії, є перевірка дотримання відповідачем установленої законом процедури реагування на звернення/запит на інформацію, а не оцінка правильності або доцільності правової позиції, викладеної у відповіді.
Судом досліджено, що 18.10.2024 Сербіненко Є.О., в особі представника, звернувся із письмовою заявою про надання інформації щодо надання пільг ветерану війни, відповідно до статей 4, 7, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до Вишгородської районної ради.
Заява від 18.10.2024 була направлена позивачем на поштову адресу місцезнаходження відповідача 18.10.2024 з відділення поштового зв`язку 03150 м. Київ, АТ «УКРПОШТА» рекомендованим поштовим відправленням № 0315000145379 з оголошеною цінністю та описом вкладення, що було фактично вручено відповідачу (за довіреністю) 23.10.2024.
Разом з тим, як наголошує позивач, станом на дату складення цієї позовної заяви, письмової відповіді відповідача на зазначену вище заяву від 18.10.2024 надано не було.
Водночас, під час розгляду даного спору судом встановлено, що відповідачем було вчасно розглянуто заяву від 18.10.2024, у відповідності до Закону № 393 та надано відповідь представнику позивача адвокату Сапонову Олександру Вікторовичу, шляхом надсилання листа із офіційної електронної адреси відповідача на адресу електронної пошти адвоката, яку він зазначив, як електронну пошту для відповіді на заяву, про що вказано в п. 2 прохальної частини заяви. 
Доказом надсилання відповіді на заяву від 18.10.2024 є роздруківка скрін-шотів екрану комп`ютера поштової програми офіційної електронної пошти відповідача із зображенням відправленого електронного листа 25.10.2024 адвокату Сапонову Олександру Вікторовичу на його електронну адресу. 
Отже, відповідачем було належним чином розглянуто та надано відповідь позивачу на його заяву від 18.10.2024 за нормами Закону № 393.
Щодо доводів сторони позивача у відповіді на відзив про те, що зміст листа відповідача від 25.10.2024, вих. № 125/04-02 не надає належної відповіді на заяву, суд зауважує, що підставою даного позову було зазначено протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду його звернення, водночас, незгода зі змістом листа-відповіді не була покладена в основу обґрунтування позовних вимог. При цьому, до суду заяв/клопотань позивача щодо зміни/доповнення предмету та підстав позову не надходило. 
Також, позивач у відповіді на відзив зауважує, що відповідачем не було дотримано обов`язку переслати заяву від 18.10.2024, направлену до ради в інтересах позивача, в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення, з тієї підстави, що рада не володіє інформацією щодо наявних земель комунальної власності територіальної громади Вишгородського району Київської області, в тому числі села Осещина, із складу яких може бути безоплатно передано у власність позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3-ї групи. З даного приводу, суд зазначає, що заява від 18.10.2024 не містила необхідних даних для прийняття рішення щодо пересилання заяви за належністю відповідному органу чи посадовій особі, як того вимагає ст. 7 Закону № 393, оскільки таке коло органів чи посадових осіб у Вишгородському районі є широким (сільські, селищні, міські ради Вишгородського району, органи виконавчої влади), і було б чітко визначеним у разі звернення позивача із заявою до конкретної територіальної громади. Відповідач при цьому зазначав, що із запитуваною інформацією радить звернутись безпосередньо до територіальної громади на території якої ваш клієнт планує отримати безоплатно земельну ділянку комунальної власності.
Тож, твердження позивача про те, що відповідачем при розгляді заяви були порушені вимоги ст. 7, 19 Закону № 393, а також сумніви щодо наявності запитуваної інформації у відповідача, спростовуються тим, що відповідач розглянув заяву позивача у встановлений термін та надіслав відповідь, у відповіді від 25.10.2024 на заяву від 18.10.2024 із посиланням на конкретні норми чинного законодавства повідомлено про повноваження органів місцевого самоврядування в частині володіння інформацією (бути належним розпорядником інформації) щодо наявності земель комунальної власності територіальних громад, із складу яких може бути безоплатно передано земельні ділянки у власність позивачу, як особі з інвалідністю 3-ї групи.
Суд зауважує на тому, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти, як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Водночас, за висновком суду, відповідачем було належним чином розглянуто та надано відповідь позивачу на заяву від 18.10.2024, у відповідності до Закону № 393.
Втручання суду у дискрецію суб`єкта владних повноважень можливе виключно у разі встановлення порушення меж такої дискреції, зокрема у випадках, коли рішення, дії або бездіяльність органу є явно необґрунтованими, непропорційними або прийнятими з порушенням вимог закону.
Таких обставин у межах розгляду даної справи судом не встановлено.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та задоволенню не підлягають.
Судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,  
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вишгородської районної ради Київської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.