1	Справа № 335/3559/26  1-кп/335/735/2026 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12026082060000200 від 25.02.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ярке Поле Кіровського району АР Крим, громадянкою України, яка має середню освіту, непрацевлаштованої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2026 приблизно об 11 год 30 хв ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні кафе «Бар», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценка, буд. 10-А, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу з-під стільця для клієнтів кафе викрала пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ), яка емітована на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою подальшого викрадення грошових коштів, які перебували на рахунку банківської картки, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.
Крім того, у період часу з 11 год 36 хв 20.02.2026 по 09 год 08 хв 21.02.2026 ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, за допомогою раніше викраденої пластикової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ), яка емітована на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно викрала шляхом проведення безготівкових транзакцій грошові кошти в сумі 3753 грн 06 коп., які належать ОСОБА_4 , за наступних обставин:
Так, 20.02.2026 ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кафе «Бар», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценка, буд. 10-А, як бармен, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, достовірно розуміючи, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовженого Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026, за допомогою раніше викраденої пластикової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ), яка емітована на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно викрала грошові кошти останнього шляхом здійснення 5 безготівкових операцій на суму 1360 гривень у терміналі кафе «Бар». Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, у період часу з 19 год 21 хв 20.02.2026 до 09 год 08 хв 21.02.2026, шляхом здійснення 10 безготівкових операцій за допомогою вищезазначеної банківської картки здійснила оплату в продовольчих магазинах, а саме: о 19:21 20.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «Купець» на суму 425 гривень 50 копійок; о 21:05 20.02.2026 — оплата карткою № 4149 4975 2761 3147 у магазині «Майстер кави» на суму 215 гривень; о 08:40 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «Салтівський м`ясокомбінат» на суму 393 гривні 88 копійок; о 08:42 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «Салтівський м`ясокомбінат» на суму 155 гривень 28 копійок; о 08:50 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «За МясКом» на суму 227 гривень; о 08:50 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «За МясКом» на суму 216 гривень; о 08:51 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «За МясКом» на суму 72 гривні; о 08:52 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «За МясКом» на суму 70 гривень; о 08:57 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «Дари океану» на суму 366 гривень; о 09:08 21.02.2026 — оплата карткою № НОМЕР_1 у магазині «МАГАЗИН» на суму 282 гривні 40 копійок.
Таким чином ОСОБА_5 таємно викрала грошові кошти потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 3753 гривні 06 копійок, спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачена в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала, фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, не оспорювала. Суду надала наступні показання.
Обвинувачена працює барменом у кафе «Бар». У лютому 2026 року до закладу прийшов постійний клієнт ОСОБА_6 (потерпілий). Під час спроби розрахуватися він не міг знайти банківську картку, зрештою заплатив готівкою та пішов. Згодом ОСОБА_7 знайшла його картку біля смітника у приміщенні кафе. Вона вирішила скористатися карткою, сподіваючись, що чоловік через стан сп`яніння нічого не згадає. Спочатку вона провела транзакції через термінал у своєму кафе, а потім здійснювала покупки продуктів харчування та побутової хімії в низці магазинів того ж вечора та наступного ранку. Робила багато дрібних оплат, оскільки не знала залишку коштів на рахунку.
Свій вчинок обвинувачена пояснила важким матеріальним становищем, викликаним хворобою чоловіка (інфаркт та інсульт). Свій вчинок вона засуджує, їй дуже соромно перед потерпілим. Обвинувачена вибачилася перед потерпілим та повністю відшкодувала завдану йому шкоду.
Потерпілий у судовому засіданні повідомив, що знає ОСОБА_8 (обвинувачену) лише як працівницю кафе, куди він періодично заходив. Пояснив, що в лютому він загубив банківську картку. Про зникнення коштів він дізнався лише у банку, куди прийшов заблокувати картку. З банківської виписки він дізнався, що на рахунку залишилося всього 200 гривень. Потерпілий підтвердив, що обвинувачена повернула йому викрадені грошові кошти в сумі 3753,06 грн. До обвинуваченої в нього претензії відсутні. На суворому покаранні обвинуваченої він не наполягає.
Обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а сумніви в добровільності та істинності їхньої позиції відсутні. Роз`яснивши учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права на оскарження зазначених обставин в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням), обмежившись допитом обвинуваченої та потерпілого, дослідженням даних про її особу та процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку в частині вирішення долі речових доказів та процесуальних витрат.
Заслухавши показання обвинуваченої та потерпілого, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останньої таким чином:
-по першому епізоду за ч. 1 ст. 357 КК України — як викрадення офіційних документів;
-по другому епізоду за ч. 4 ст. 185 КК України — як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів (ч. 4 ст. 185 КК України) та кримінального проступку (ч. 1 ст. 357 КК України), дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, непрацевлаштована, неодружена, дітей не має.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, та однієї обставини, яка його обтяжує, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкціями вищезазначених статей.
Остаточне покарання належить призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
З урахуванням повного та беззастережного визнання вини обвинуваченою, щирого каяття, відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди, думки потерпілого, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного судом покарання. З огляду на викладене, обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
На переконання суду, таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України. Запобіжний захід обвинуваченій не обирався. З цивільним позовом потерпілий до суду не звертався. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
-диск DVD-R з відеозаписами з камер спостереження з приміщення магазину «Дари океану» – залишити в матеріалах кримінального провадження;
-диск СD-R, отриманий під час тимчасового доступу до речей та документів в АТ КБ «ПриватБанк», – залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає.
В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30 днів із дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції – Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1