ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2026 р. справа № 300/8366/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., 
при секретарі Подольській Т.М.,
за участю:
представника позивача: Кузюка І.Ю.,
представників відповідача: Грицак, Н.В., Гурмака І.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Кузюк Іван Юрійович, діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивачка), звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації (далі – відповідач), за змістом якого просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 53-о від 20.10.2025, яким звільнено з посади;
- поновити на посаду головного спеціаліста відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян, осіб з інвалідністю та нагляду за правильністю призначення (перерахування) і виплати пенсій або на рівнозначну посаду;
- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 жовтня 2025 року до дня поновлення на роботі;
- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 1996 року працювала в управлінні соціального захисту населення Надвірнянської РДА, однак, 20.10.2025 звільнена із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату державних службовців. Позивачка вважає таке звільнення незаконним, оскільки воно проведене без затвердженої структури та штатного розпису, без пропозиції іншої рівнозначної або нижчої посади державної служби, а також без врахування її переважного права на залишення на роботі та без проведення консультацій із профспілкою. Крім того, позивачка вказує, що фактично її посадові обов`язки після звільнення були покладені на іншу особу, яку вона перед звільненням навчала виконувати відповідну роботу, що, на її думку, свідчить про формальний характер скорочення. Також позивачка посилається на бездоганну службу, відсутність дисциплінарних стягнень та зазначає, що незаконним звільненням їй завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, втраті стабільного доходу та впевненості у майбутньому.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.23-24).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 300/8366/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с.29).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 відкладено розгляд адміністративної справи № 300/8366/25 та визнано явку сторони позивача та відповідача обов`язковою в підготовче засідання (а.с.105-106).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 300/8764/25 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.142).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 витребувано в Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації:
- інформацію щодо нормативно-правових актів та внутрішніх розпорядчих документів, на підставі яких було ініційовано та проведено відбір кандидатів на 22 посади, введені до штатного розпису наказом від 01.09.2025 № 21-4, зокрема, із зазначенням правових підстав застосування результатів щорічного оцінювання службової діяльності як критерію відбору;
- документально визначені критерії (показники), які застосовувалися під час прийняття рішення щодо зайняття відповідних 22 посад, із зазначенням: показників результативності, ефективності та якості; порядку їх порівняння; способу прийняття остаточного рішення;
- копії результатів оцінювання службової діяльності за 2024 рік усіх осіб, які були призначені на нововведені 22 посади;
- копію результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 за 2024 рік, які стали підставою оцінювання під час відбору кандидатів на відповідні посади, обґрунтувавши причини неприйняття останньої на жодну з 22 нововведених посад із посиланням на конкретні критерії та показники оцінювання (а.с.163-164).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через підсистему «Електронний суд» 11.12.2025, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що звільнення позивача відбулося у зв`язку зі скороченням штату та зміною структури управління соціального захисту населення на підставі розпоряджень районної державної адміністрації та відповідних постанов Кабінету Міністрів України. Вказує, що відділ, у якому працювала позивачка, був ліквідований, а процедура попередження про звільнення проведена у встановленому законом порядку. Також відповідач зазначає, що на момент скорочення вакантні посади були відсутні, а норми Закону України «Про державну службу» передбачають особливий порядок звільнення державних службовців, який не вимагає застосування окремих гарантій, передбачених КЗпП України. Окрім цього, відповідач вказує, що профспілкові органи були повідомлені про скорочення, а за результатами перевірки Південно-Західного міжрегіонального управління з питань праці порушень законодавства при звільненні позивачки не встановлено (а.с.36-42).
27.02.2026 від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких останній вказує на те, що позивачку було належним чином повідомлено про можливе вивільнення, профспілкові органи та центр зайнятості були теж поінформовані, а вакантних посад для переведення на момент скорочення не було. Крім того, нова структура управління суттєво змінила функціональне навантаження посад, у зв`язку з чим посадові обов`язки позивача не відповідали новим вимогам. Окрім цього, відповідач зазначає, що позивачка не мала переважного права на залишення на роботі, оскільки результати оцінювання її службової діяльності були нижчими порівняно з іншими працівниками, а законність проведеного скорочення та звільнення підтверджується також результатами перевірки органу Держпраці, якою порушень не встановлено (а.с.148-152).
03.03.2026 від представника позивачки через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що фактичного скорочення чисельності працівників не відбулося, а відповідач провів реорганізацію структури управління без належно затвердженого штатного розпису та структури управління. Зазначає, що накази і розпорядження, на які посилається відповідач, прийняті з порушенням процедури та без належних повноважень. Також позивачка стверджує, що їй не були запропоновані вакантні посади, які існували на момент скорочення, а процедура вивільнення проведена з порушенням вимог законодавства про державну службу та працю. Крім того, посилається на результати перевірки Держпраці, якою встановлено порушення в діяльності управління та притягнення начальника управління до адміністративної відповідальності (а.с.158-159).
20.03.2026 від представника відповідача на виконання ухвали суду від 03.03.2026 долучено до матеріалів справи копію протоколу наради управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації від 01.09.2025 року; копії результатів оцінювання службової діяльності осіб, які були переведені на 22 посади; копію результатів оцінювання службової діяльності за 2024 рік ОСОБА_1 (а.с.167-228).
В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях.
Представники відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечили з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. 
Суд, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 20.04.1987, позивачка 15.04.2024 переведена на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян, осіб з інвалідністю та нагляду за правильністю призначення (перерахування) і виплати пенсій (а.с.8-13).
02.09.2025 відповідачем прийнято наказ «Про попередження працівників» за № 22-к відповідно до якого зобов`язано головного спеціаліста з питань персоналу управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації попередити персонально працівників управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації про зміну істотних умов державної служби та можливе вивільнення із займаних посад відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.63-64).
Повідомленням від 02.09.2025 за № 1372/01-02 позивачці роз`яснено щодо майбутньої ліквідації відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян, осіб з інвалідністю та нагляду за правильністю призначення (перерахування) і виплати пенсій та припинення трудового договору (а.с.67).
В подальшому, наказом Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " від 20.1.2025 № 53-о звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян, осіб з інвалідністю та нагляду за правильністю призначення (перерахування) і виплати пенсій управління соціального захисту населення районної державної адміністрації 20 жовтня 2025 року згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VІІІ (а.с.16).
Вважаючи протиправним наказ Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " від 20.1.2025 № 53-о, позивачка звернулася до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.
Згідно з статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII).
Згідно з статті 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:
1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;
2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;
3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;
4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;
5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;
6) управління персоналом державних органів;
7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Згідно частини першої - третьої статті 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону № 889-VIII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 117-IX) у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
Відповідно до частини першої статті 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється: 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону) (Пункт 4 частини першої статті 83 із змінами, внесеними згідно із Законами № 117-IX від 19.09.2019, № 1285-IX від 23.02.2021). 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Відповідно до абзацу 1 частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції, викладеній у Законі № 440-ІХ, який прийнятий 14.01.2020 і набрав чинності 13.02.2020) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).
У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат (частина четверта статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції, викладеній у Законі № 440-ІХ).
Відповідно до частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції, викладеній у Законі № 1285-ІХ, який прийнятий 23.02.2021 і набрав чинності 06.03.2021) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
У свою чергу ретроспективний аналіз положень Закону № 889-VIII дає підстави для висновку, що процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення передбачала різні редакції.
Так, редакція норми статті 87 Закону № 889-VIII станом на день попередження позивача про звільнення та на день його звільнення з державної служби визначала підставу для звільнення державного службовця (скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу), особливості її застосування (попередження про наступне вивільнення одночасно направляється з пропозицією рівнозначної посади або як виняток нижчої посади відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей) і внаслідок відмови від запропонованих посад (у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті 87).
При цьому, вказівка на застосування загальної процедури вивільнення працівників, установленої законодавством про працю, відсутня.
Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин процедура звільнення повністю була врегульована приписами Закону № 889-VIII, що виключає застосування до спірних правовідносин положень Кодексу законів про працю України, окрім врахування переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, про що вказано в абзаці другому частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII.
Аналіз наведених вище приписів Закону № 889-VIII вказує, що, як на день попередження позивача про звільнення, так і на день його звільнення, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення були:
- скорочення чисельності або штату державних службовців;
- скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців;
- реорганізація державного органу.
При цьому, у разі звільнення державного службовця з підстав, визначених у пункті 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. І лише, якщо державний службовець відмовляється від такого переведення, роботодавець звільняє такого державного службовця.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.10.2023 року у справі № 380/10238/21 суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний не лише попередити державного службовця про наступне звільнення, а й одночасно з цим запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби, відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. Враховується і переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Окрім того, Верховний Суд, зокрема, у постановах від 30 січня 2025 року у справі №340/1765/23, від 05 квітня 2023 року у справі № 640/12871/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 340/1791/22, від 24 липня 2023 року у справі № 140/7340/22 зазначав, що положення частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII в редакції Закону № 1285-IX у системному зв`язку з іншими положеннями цього Закону (зокрема статті 22) треба розуміти так, що в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення державного службовця у значенні пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.
Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суд.
Суд зазначає, що спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із звільненням позивачки наказом відповідача від 20.10.2025 за № 53-о «Про звільнення з посади ОСОБА_1 » з посади головного спеціаліста відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян, осіб з інвалідністю та нагляду за правильністю призначення (перерахування) і виплати пенсій у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців. 
Надаючи оцінку спірному наказу, суд зазначає наступне.
Так, матеріалами справи підтверджено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 № 695 «Деякі питання призначення та виплати державної соціальної допомоги органами Пенсійного фонду України» та від 23.06.2025 № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог», розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації від 25.07.2025 № 314 «Про граничну чисельність районних державних адміністрацій”, 28.08.2025 Надвірнянською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження «Про граничну чисельність та структуру Надвірнянської районної державної адміністрації» за №76, яким зменшено граничну чисельність управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації на 14 штатних одиниць та затверджено граничну чисельність структурних підрозділів (посад) Надвірнянської районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи, а саме управління соціального захисту населення в кількості 26 штатних одиниць (а.с.43-49).
29.08.2025 Надвірнянською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження «Про зміни у структурі управління соціального захисту населення районної державної адміністрації» за № 79 та затверджено структуру управління соціального захисту населення в кількості 26 штатних одиниць (а.с.50-53).
02.09.2025 відповідачем прийнято наказ «Про попередження працівників» за № 22- к відповідно до якого зобов`язано головного спеціаліста з питань персоналу управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації попередити персонально працівників управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації про зміну істотних умов державної служби та можливе вивільнення із займаних посад відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.63-64).
Повідомленням від 02.09.2025 за № 1372/01-02 позивачці роз`яснено щодо ліквідацію відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян, осіб з інвалідністю та нагляду за правильністю призначення (перерахування) і виплати пенсій (а.с.67).
У зв`язку з перебуванням на листку тимчасової непрацездатності, відповідачем вказане повідомлення від 02.09.2025 № 1372/01-2 надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом за місцем фактичного проживання та з використанням засобу телекомунікаційного зв`язку мобільного застосунку «Viber» на номер телефону останньої (а.с.68, 85-87).
Відповідно до частини 4 статті 9-1 Закону № 889-VІІІ інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачка була своєчасно та у належній формі повідомлена про наступне звільнення.
Окрім того, суд вважає за належне вказати, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 № 695 «Деякі питання призначення та виплати державної соціальної допомоги органами Пенсійного фонду України» Міністерству соціальної політики, сім`ї та єдності забезпечити:
1) до 1 липня 2025 р. - технічну можливість передачі особових справ в електронній формі одержувачів державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державної соціальної допомоги на догляд, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю структурними підрозділами/центрами з нарахування органам Пенсійного фонду України;
2) до 1 липня 2025 р. - формування/збір і передачу Пенсійному фонду України:
відомостей про нарахування державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери;
списків особових справ в електронній формі одержувачів державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державної соціальної допомоги на догляд, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю, яким належні кошти нараховувалися і виплачувалися з лютого 2022 р. по червень 2025 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 214 “Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану”, на підставі інформації, поданої структурними підрозділами/центрами з нарахування;
інформації (списків) одержувачів державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державної соціальної допомоги на догляд, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, яким належні кошти нараховувалися і виплачувалися з лютого 2022 р. по червень 2025 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 215 “Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1302);
3) внесення з 1 серпня 2025 р. до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери даних про призначення та виплату державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державної соціальної допомоги на догляд і про виплату державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, отриманих від Пенсійного фонду України;
4) передачу державним підприємством “Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України” Пенсійному фонду України до 10 вересня 2025 р. інформації (списків) одержувачів грошових допомог за період з 24 лютого 2022 р. до 31 серпня 2025 р. та далі щомісяця до 10 числа - за попередній виплатний період щодо проведеного нарахування та виплати грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 215 “Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану” за відповідними категоріями одержувачів, щодо яких не було проведено нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та не подано звітність відповідно до Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2011 р. № 178 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 16, ст. 666), з урахуванням змін, внесених цією постановою.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що зміна структури та скорочення чисельності управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації були зумовлені змінами у нормативному регулюванні механізму призначення та виплати окремих видів державної соціальної допомоги, зокрема, передачею відповідних функцій до системи органів Пенсійного фонду України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 за № 695.
При цьому, посада позивачки безпосередньо була пов`язана із виконанням функцій у сфері призначення, супроводу та контролю за виплатою соціальної допомоги, у зв`язку з чим зміна механізму реалізації відповідних повноважень об`єктивно зумовила зміну структури управління та скорочення відповідних посад державної служби.
Водночас, в розрізі питання щодо дотримання відповідачем обов`язку в частині пропозиції рівнозначних посад державної служби та врахування переважного права на залишення на роботі, суд зазначає про таке.
Як зазначалось вище, згідно з частиною 3 статті 87 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
У своєю чергу, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений термін, а також терміновий трудовий договір до закінчення терміну його дії можуть бути розірвані власником або уповноваженим їм органом у разі змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників.
Таким чином, ліквідація відноситься до терміну «змін в організації виробництва і праці», що свідчить про поширення на спірні правовідносини положення частини третьої статті 49-2 КЗпП України, відповідно до якої одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Отже, встановлена законодавством можливість реорганізації державної установи (організації) не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників, які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють можливе вивільнення працівників.
Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2021 року у справі № 440/413/20, від 11 червня 2020 року у справі № 826/19187/16, від 31 березня 2020 року у справі № 826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року у справі № 821/595/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 (П/9901/310/18).
Верховний Суд України в постановах від 17 жовтня 2011 року (справа № 21-237а11), від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14), від 19 січня 2016 року (справа № 810/1783/13-а) неодноразово висловлював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган мова йде фактично про його реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Крім того, у постанові від 01 квітня 2015 року (справа № 6-40цс15) Верховний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду.
Ці правові позиції підтримані Верховним Судом, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року (справа № 826/25887/15), від 17 липня 2019 року (справа № 820/2932/16), від 09 жовтня 2019 року (справа № 208/3390/16-а), від 24 квітня 2020 року (справа № 824/168/19-а).
Верховний Суд КАС у пункті 94 Постанови ВС КАС від 26.01.2023 справа №280/726/20 у подібній справі зазначив, що за такого правового регулювання встановлена законодавством можливість реорганізації державної установи (організації) не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) щодо працевлаштування працівників, які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють можливе вивільнення працівників.
Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював (пункт 95).
При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що такий обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення (пункт 96).
За змістом частини п`ятої статті 22 і пункту 2 частини першої статті 41 Закону № 889-VІІІ працевлаштування державного службовця у випадку реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу передбачає його переведення на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу. Переведення у такому випадку відбувається за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. (пункт 97).
Таким чином, при проведенні заходів з припинення одних та одночасного утворення інших органів, відповідний орган як юридична особа публічного права, з якою позивачка перебувала у трудових відносинах, мав додержуватися установленого КЗпП України порядку вивільнення працівників, в основу якого покладено вимогу щодо сприяння збереження роботи працівників ліквідованої (реорганізованої) установи.
Суд також враховує позицію Верховного Суду, який неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 807/3588/14, від 27.05.2020 у справі № 813/1715/16, висновував, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.
Як вже згадувалося, станом на момент звільнення позивачки, частина третя статті 87 Закону № 889-VIII передбачала обов`язок роботодавця запропонувати працівникові іншу рівнозначну посаду державної служби.
Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 380/9055/22 виснував, що під «іншою» варто розуміти будь-яку вакантну рівнозначну посаду державної служби, яку може обійняти державний службовець з урахуванням своєї кваліфікації. Відповідно, якщо таких посад декілька, то всі вони повинні бути запропоновані державному службовцю.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 2 Закону № 889-VІІІ рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 889-VІІІ посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.
Відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначив, що для максимального збереження кадрового потенціалу, дотримання вимог законодавства про працю та державну службу було здійснено всі можливі заходи щодо пропонування посад та подальшого працевлаштування посадових осіб в Управлінні праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації в межах наявних вакантних посад. 
Так, з матеріалів справи встановлено та сторонами не заперечується, що 29.08.2025 Надвірнянською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження «Про зміни у структурі управління соціального захисту населення районної державної адміністрації» за № 79, внаслідок чого, затверджено структуру управління соціального захисту населення в кількості 26 штатних одиниць (а.с.50-53).
Наказом Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації від 01.09.2025 за № 21-к внесено зміни і затверджено структуру управління соціального захисту населення районної державної адміністрації згідно з додатком 1.
Пунктом 2 Наказу Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації від 01.09.2025 за № 21-к виведено з штатного розпису управління соціального захисту населення районної держаної адміністрації, зокрема, посаду головного спеціаліста відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян, осіб з інвалідністю та нагляду за правильністю призначення ( перерахування) і виплати пенсій управління соціального захисту населення районної державної адміністрації – 2 (дві) штатні одиниці (а.с.57).
Водночас, згідно пунктом 3 коментованого наказу в штатний розпис управління соціального захисту населення районної державної адміністрації посади:
- головного спеціаліста-головного бухгалтера – 1 (одну) штатну одиницю;
- головного спеціаліста відділу правової роботи та координації надання соціальних послуг - 1 (одну) штатну одиницю;
- начальника відділу з питань сім`ї – 1 (одну) штатну одиницю;
- заступника начальника відділу з питань сім`ї – 1 (одну) штатну одиницю;
- головного спеціаліста відділу з питань сім`ї – 4 (чотири) штатні одиниці;
- заступника начальника управління-начальника відділу з питань пільгових категорій громадян – 1 (одну) штатну одиницю;
- заступника начальника відділку з питань пільгових категорій громадян – 1 (одну) штатну одиницю;
- головного спеціаліста відділу з питань пільгових категорій громадян – 7 (сім) штатних одиниць;
- провідного спеціаліста-архіваріуса відділу з питань пільгових категорій громадян – 1 (одну) штатну одиницю;
- заступника начальника управління-начальника відділу по роботі внутрішньо переміщеними особами – 1 (одну) штатну одиницю;
- головного спеціаліста по роботі з внутрішньо переміщеними особами – 2 (дві) штатні одиниці;
- провідного спеціаліста відділу по роботі з внутрішньо переміщеними особами – 1 (одну) штатну одиницю.
Окрім того, пунктом 4 Наказу Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації від 01.09.2025 за № 21-к зобов`язано забезпечити проведення повторної класифікації посад державної служби управління соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації та подати результати класифікації на погодження до Національного агентства України з питань державної служби.
Наказом «Про попередження працівників» від 02.09.2025 за № 22-к зобов`язано головного спеціаліста з питань персоналу управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації попередити персонально працівників управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації про зміну істотних умов державної служби та можливе вивільнення із займаних посад відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.63-66).
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що зміни у структурі управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації були здійснені на підставі відповідних розпорядчих актів районної державної адміністрації та наказів управління, якими затверджено нову структуру управління, скорочено окремі посади державної служби та введено нові посади з іншим функціональним спрямуванням.
В межах судового розгляду судом встановлено, що при вирішенні питання про переважне право на залишення на роботі ключовим критерієм була продуктивність праці, об`єктивним показником якої для державного службовця є результати щорічного оцінювання, відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про державну службу».
Так, пунктом 2 статті 44 Закон України «Про державну службу» вказано, що оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Водночас, згідно з пунктом 2 Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 р. № 640 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 2019 р. № 591) (далі – Порядок) метою оцінювання є визначення якості виконання державним службовцем поставлених завдань, а також прийняття рішення щодо його преміювання, планування службової кар`єри.
Пунктом 16 Порядку передбачено, що висновок затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення у грудні звітного року. Служба управління персоналом державного органу, в якому працює державний службовець, ознайомлює відповідного державного службовця із затвердженим висновком у порядку, визначеному Законом України “Про державну службу”.
Відповідно до пункту 41 Порядку висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”, в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 6 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення. У разі коли жодне із завдань державного службовця, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, не підлягає оцінюванню, а також у випадку, передбаченому абзацом четвертим пункту 40-1 цього Порядку, висновок не затверджується. У такому разі процедура оцінювання результатів службової діяльності відповідного державного службовця припиняється. Відповідні відомості зазначаються в особовій картці такого державного службовця.
Внаслідок чого, з метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також перевірки дотримання відповідачем вимог статей 44 та 87 Закону України «Про державну службу», ухвалою суду від 03.03.2026 витребувано в Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації:
- інформацію щодо нормативно-правових актів та внутрішніх розпорядчих документів, на підставі яких було ініційовано та проведено відбір кандидатів на 22 посади, введені до штатного розпису наказом від 01.09.2025 № 21-4, зокрема, із зазначенням правових підстав застосування результатів щорічного оцінювання службової діяльності як критерію відбору;
- документально визначені критерії (показники), які застосовувалися під час прийняття рішення щодо зайняття відповідних 22 посад, із зазначенням: показників результативності, ефективності та якості; порядку їх порівняння; способу прийняття остаточного рішення;
- копії результатів оцінювання службової діяльності за 2024 рік усіх осіб, які були призначені на нововведені 22 посади;
- копію результатів оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 за 2024 рік, які стали підставою оцінювання під час відбору кандидатів на відповідні посади, обґрунтувавши причини неприйняття останньої на жодну з 22 нововведених посад із посиланням на конкретні критерії та показники оцінювання.
На виконання вказаної ухвали відповідачем долучено копію протоколу наради управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації від 01.09.2025; копії результатів оцінювання службової діяльності осіб, які були переведені на 22 посади; копія результатів оцінювання службової діяльності за 2024 рік ОСОБА_1 (а.с.167-228).
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вказує, що під час вирішення питання щодо залишення працівників на державній службі відповідачем враховувались результати щорічного оцінювання службової діяльності за 2024 рік як показник професійної компетентності, результативності та ефективності роботи державних службовців.
Судом встановлено, що за результатами оцінювання службової діяльності за 2024 рік позивачка отримала оцінку «позитивно» із середнім балом 3,5, тоді як державні службовці, які були переведені на нововведені посади, отримали вищі результати оцінювання - «позитивно» із середнім балом 3,6.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішень щодо переведення працівників на нові посади виходив із необхідності збереження найбільш кваліфікованого кадрового потенціалу управління, а використані критерії оцінювання не свідчать про їх дискримінаційний чи довільний характер.
При цьому, сам по собі факт отримання позивачкою позитивної оцінки службової діяльності не свідчить про наявність у неї безумовного переважного права на залишення на роботі, оскільки матеріалами справи підтверджено, що інші працівники мали вищі показники результативності та ефективності службової діяльності.
Також судом не встановлено наявності у позивачки інших визначених законом обставин, які б надавали їй переважне право на залишення на роботі порівняно з іншими державними службовцями.
Таким чином, судом встановлено, що усі нововведені посади були зайняті працівниками, які мали вищі показники результативності службової діяльності, а вакантних рівнозначних посад, які могли бути запропоновані позивачці на момент звільнення, у відповідача не було.
Посилання позивача на те, що відповідачем фактично проведено не скорочення чисельності працівників, а скорочення штату, не свідчить про протиправність оскаржуваних дій, оскільки матеріалами справи підтверджено реальне зменшення граничної чисельності працівників управління з 40 до 26 штатних одиниць, ліквідацію окремих структурних підрозділів та зміну організаційної структури управління. При цьому, саме по собі одночасне проведення реорганізації структурних підрозділів, скорочення окремих посад та створення нових посад не свідчить про відсутність скорочення чи фіктивність змін в організації праці.
Також суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності належного затвердження структури та штатного розпису управління, оскільки матеріалами справи підтверджено прийняття розпоряджень Надвірнянської районної державної адміністрації від 28.08.2025 №76, від 29.08.2025 № 79, а також наказу управління від 01.09.2025 № 21-к, які є чинними, не скасовані та не визнані протиправними у встановленому законом порядку. Суд звертає увагу, що в межах даної справи відсутній спір щодо правомірності вказаних нормативно-розпорядчих актів, внаслідок чого, вони є обов`язковими до виконання та підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.
Аргументи позивача щодо відсутності супровідного листа, неналежного оформлення додатків до розпоряджень чи підписання окремих документів начальником управління суд оцінює як формальні, оскільки самі по собі такі обставини не свідчать про незаконність проведеної реорганізації або порушення прав позивача. Водночас, матеріалами справи підтверджено, що проекти відповідних розпорядчих документів супроводжувались пояснювальними записками, погоджувались уповноваженими структурними підрозділами та приймались у межах компетенції відповідних органів та посадових осіб.
Суд також відхиляє доводи позивача про відсутність фактичного скорочення посади, оскільки зі змісту нової структури управління встановлено не лише зміна назв структурних підрозділів, а й істотна зміна їх функціонального навантаження, перерозподіл повноважень та зміна характеру посадових обов`язків державних службовців у зв`язку із передачею частини функцій до системи органів Пенсійного фонду України.
Посилання позивача на наявність 22 нововведених посад та обов`язок відповідача запропонувати їх позивачці також є необґрунтованими, оскільки як встановлено судом, нові посади передбачали інший, ширший та комплексний функціонал, ніж посада, яку займала позивачка, а при вирішенні питання щодо переведення працівників на нові посади відповідачем враховувались результати щорічного оцінювання службової діяльності державних службовців. При цьому, за результатами оцінювання за 2024 рік позивачка отримала нижчий середній бал порівняно з працівниками, яких було переведено на відповідні посади.
Окрім того, суд критично оцінює й твердження позивачки про те, що її звільнення було наслідком ініціювання перевірки органами Держпраці, оскільки такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, які б свідчили про дискримінаційний чи упереджений характер дій відповідача. Сам по собі факт проведення перевірки або притягнення посадової особи до адміністративної відповідальності не свідчить про незаконність подальшого скорочення посади позивачки.
Враховуючи викладене вище, аналізуючи вищевказані обставини, суд дійшов до висновку, що відповідачем доведено наявність реальних змін у структурі та штатній чисельності управління, дотримання процедури попередження про наступне звільнення, врахування результатів оцінювання службової діяльності працівників при вирішенні питання щодо переведення на нові посади, а також відсутність у позивачки переважного права на залишення на роботі порівняно з іншими державними службовцями
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірності своїх дій.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що оскаржуваний наказ Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації "Про звільнення з посади ОСОБА_1 " від 20.1.2025 № 53-о відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною 2 статті 2 КАС України, а, відтак, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування такого не підлягають до задоволення.
З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд не вбачає. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ: 
У задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
Позивач:
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:
Управління праці та соціального захисту населення Надвірнянської районної держаної адміністрації (код ЄДРПОУ 03193407, майдан Шевченка, 3, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78405).

Суддя    /підпис/  Панікар І.В. 

Рішення складене в повному обсязі « 20» травня 2026 року.