Справа № 175/11644/24
Провадження № 2/175/384/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"18" травня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014) через свого представника звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (зміна назви суду на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» №4273-IX, який набув чинності 25 квітня 2025 року на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області) з позовною заявою до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 26.07.2022 року ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір позики №72567755 а також додаткову угоду до договору позики №72567755 від 14.08.2022 року. Відповідач умови укладеного договору позики належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 15188 грн 80 коп., з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10188 грн 80 коп. - загальна сума боргу по відсотках. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21 та додаткову угоду №8 до договору факторингу №14/06/21 від 21.04.2023 року, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №72567755, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 24.12.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» уклали договір про надання споживчого кредиту №178605. Відповідач умови укладеного договору про надання споживчого кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 25022 грн 77 коп., з яких: 10769 грн 24 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14253 грн 53 коп. - загальна сума боргу по відсотках. 08.01.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №08012024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №178605, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 року по справі №175/11644/24, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2026 року скасовано заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 року по справі №175/11644/24, та призначено цивільну справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
11.11.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Зокрема, представник відповідача вказує, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги за договором позики №72567755 від 26.07.2022 року, оскільки договір факторингу, на який посилається позивач, укладений 14.06.2021 року, тобто раніше дати укладення самого договору позики. Крім того, щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №178605 від 24.12.2021 року представник відповідача зазначає, що позивачем не надано розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, що унеможливлює перевірку правильності здійснених нарахувань. Також матеріали справи не містять відомостей про рух коштів по рахунку з моменту надання кредиту до проведення остаточного розрахунку, а також інформації щодо сум, сплачених відповідачем, без яких неможливо встановити дійсний розмір нарахованих відсотків. Окрім цього, представник відповідача вказує, що окремі умови договору є несправедливими, зокрема в частині встановлення обов`язку сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за договором.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» належними та допустимими доказами підтвердило факт отримання відповідачем кредитних коштів, а також наявність заборгованості за кредитним договором. Щодо доводів про недоведеність переходу права вимоги представник позивача вказав, що договір факторингу, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», був чинним на момент відступлення права вимоги до відповідача, а підписанням реєстру прав вимоги сторони підтвердили передачу права вимоги до боржників у повному обсязі. Також представник позивача зазначив, що кредитний договір був укладений сторонами добровільно, за взаємною згодою щодо всіх його істотних умов. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі. При цьому порушень вимог Закону України «Про захист прав споживачів» під час укладення договору допущено не було.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2026 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.
Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 
26.07.2022 року ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір позики №72567755, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором VXUP7z0U0e, а також 14.08.2022 року додаткову угоду до договору позики №72567755 яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4mGpkQbEMk.
У відповідності до п.1. договору позики №72567755 позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
Згідно основник параметрів укладеного договору позики, сума позики 3000 грн., строк позики – 20 днів, процентна ставка 1,99%, дата повернення кредиту 15.08.2022 року.
В подальшому, між тими самими сторонами 14.08.2022 року було укладено додаткову угоду №72567755 до договору позики, згідно якої на підставі звернення позичальника, позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики на 2000 грн, що за загальним розміром становить 5000 грн. 
Листом АТ КБ «Приват Банк» від 18.02.2026 року за вих.№ 20.1.0.0.0/7-260302/78746-БТ, було надано інформацію щодо відкритого карткового рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_1 .
Також, вказаним листом було підтверджено, що 26.07.2022 року та 14.08.2022 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 відбулось зарахування коштів на суму 3000 грн та 2000 грн, що підтверджується долученою випискою по вказаному рахунку. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у сумі 15188 грн 80 коп., з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10188 грн 80 коп.- загальна сума боргу по відсотках. 
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, також згідно з додатковою угодою №8 до договору факторингу №14/06/21 від 21.04.2023 рок, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №72567755, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року між сторонами було погоджено передачу права вимоги на підставі реєстру боржників №7 від 21.03.2023 року. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року вбачається, що до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором позики №72567755, укладеним з ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким складає 15188 грн 80 коп. 
24.12.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» уклали договір про надання споживчого кредиту №178605, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором P362.
Як зазначено у п.п. 1.1. договору про надання споживчого кредиту №178605, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС Товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом Споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб- сайту/ІТС Товариства. 
Відповідно до п. 1.3. договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 15555 грн. 56 коп. Тип кредиту - кредит. 1.4. Строк кредиту 26 тижнів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.
Згідно до п. 1.5. договору, тип процентної ставки фіксована - 10% за день (3650% річних) від початкової суми кредиту (загального розміру) та застосовується за перший день
Пунктом 1.5.1. договору визначено, що стандартна процента ставка становить: користування кредитом (включно); 0.70% в день (255.5% річних) від початкової суми кредиту (загального розміру) та застосовується з другого дня користування кредитом та протягом строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 
У відповідності до п. 1.6. договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Положеннями п. 1.7. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 5530,86% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 36819 грн. 96 коп.
З наданої виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_1 , за період 24.12.2021 року відбулося зарахування грошових коштів у сумі 15555 грн. 56 коп.
Відповідно до розрахунку заборгованості, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у сумі 25022 грн 77 коп., з яких: 10769 грн 24 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14253 грн 53 коп. - загальна сума боргу по відсотках. 
08.01.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №08012024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №178605, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №08012024 від 08.01.2024 року між сторонами було погоджено передачу права вимоги на підставі реєстру боржників новому кредитору.
Так, з наданого витягу з реєстру боржників до договору факторингу №08012024 від 08.01.2024 року вбачається, що до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором №178605, укладеним з ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким складає 25022 грн 77 коп. 
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.
Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як встановлено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суд звертає увагу, що ст. 628 ЦК України визначено, що договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано договір позики №72567755 та договір про надання споживчого кредиту №178605, які містять, зокрема, відсоткові ставки за користування кредитними коштами та підписані особисто відповідачем електронними підписами. Також в матеріалах справи наявна виписка по картковому рахунку позичальника, що підтверджує факт перерахування грошових коштів.
У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Отже, суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено, що договір позики №72567755 та договір про надання споживчого кредиту №178605 було укладено в електронній формі, та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. 
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за вказаними договорами, суд виходив з наступного.
Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до п. 5 ч. 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Суд звертає увагу, що в рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року по справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі №902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до п.8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за укладеними кредитними договорами не є співрозмірною сумі тіла кредиту, яка підлягає стягненню, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зменшити розмір процентів за вказаними договорами. 
Таким чином з відповідача на корись позивача слід стягнути тіло кредиту та відсотки в наступному розмірі: за договором позики №72567755, укладеним з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» в розмірі 10000 грн, з яких 5000 грн. - основна сума боргу, 5000 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором про надання споживчого кредиту №178605, укладеним з ТОВ «Селфі кредит» в розмірі 21538 грн 48 коп., з яких основна сума боргу 10769 грн 24 коп., та 10769 грн 24 коп - сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 31538 грн. 48 коп.
Щодо доводів відповідача про недоведеність факту переходу права вимоги до позивача за вказаними кредитними договорами, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі №910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні, а не документи, що засвідчують права, які передаються. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-383/2010 вказано, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
На підтвердження переходу до позивача права вимоги за кредитними договорами, укладеними з відповідачем, позивачем було надано за кожним кредитним договором: договори факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників, витяги з реєстру боржників за договорами факторингу з підписами та печатками сторін договору, що в свою чергу дозволяє дійти висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержав від первісних кредиторів право вимоги до боржника ОСОБА_1 за укладеними ним кредитними договорами.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 , який належним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтуваною та такою, що підлягає частковому задоволенню. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі пропорційно задоволених позовних вимог, що становить 2374 грн. 90 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 27, 76-82, 141, 206, 258, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014, pax. № НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики №72567755 від 26.07.2022 року у розмірі 10000 грн та заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №178605 від 24.12.2021 року у сумі 21538 грн 48 коп. 
Загальна сума заборгованості - 31538 грн (тридцять одна тисяча п`ятсот тридцять вісім гривень) 48 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ЄДРПОУ: 35625014, pax. № НОМЕР_4 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2374 грн. 90 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель