Справа № 130/1143/25
Провадження № 22-ц/801/1202/2026
Категорія: 71
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Справа № 130/1143/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., секретар Кулішко Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2026 року про призначення експертизи, постановлену суддею Заярним А.М., в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Жмеринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), Адміністрація Державної прикордонної служби України про встановлення факту батьківства,
встановив:
У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:
- встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_4 , військовослужбовець, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання військових обов`язків, є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати Жмеринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 245 від 13 серпня 1996 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, виключивши з графи «Відомості про батька» « ОСОБА_5 » та внести запис « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України».
Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України громадянин ОСОБА_4 був призваний та проходив військову службу за мобілізацією у Державній прикордонній службі України, а саме у НОМЕР_3 загоні прикордонної служби. 18 липня 2024 року військовослужбовець ОСОБА_4 загинув в районі с. Миколаївка Харківської області під час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, внаслідок отриманих осколкових поранень несумісних з життям. Вказані обставини слугують наявністю права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у зв`язку зі смертю – військовослужбовця.
До членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 слід віднести його матір – ОСОБА_1 , цивільну дружину – ОСОБА_3 та позивача. 
Факт батьківства, зокрема того, що ОСОБА_4 є батьком позивача підтверджуються наступним. Так, у 1994-х роках ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_3 , а через деякий час між ними склалися відносини, притаманні сім`ї, зокрема чоловіку та дружині з правами і обов`язками. У зв`язку із цим, останні звернулись до ДРАЦС та подали заяву про державну реєстрацію шлюбу. Однак, через сімейні обставини шлюб не був зареєстрований, але на спільне проживання сторін це не вплинуло. Згодом у них народився син ОСОБА_2 , однак відомості про батька дитини у книзі реєстрації народжень внесені за вказівкою матері ОСОБА_3 .. 
Натомість, сторони розпочали своє спільне проживання, ведення спільного господарства, спільного сімейного бюджету, спільних витрат та були пов`язані взаємними правами та обов`язками з 1995 року до січня 2019 року за адресою батьків ОСОБА_3 , а з січня 2019 року до 18 липня 2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_4 , проживаючи разом з ОСОБА_3 , здійснював постійний догляд, брав участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, що є беззаперечним доказом фактичного визнання батьківства. 
При цьому, після досягнення повноліття позивач підтримував стабільні особисті стосунки з ОСОБА_4 , що виражалося у регулярному спілкуванні, періодичному отриманні матеріальної допомоги, зустрічами під час святкових заходів та проведенням спільного відпочинку. Крім того, під час проходження військової служби ОСОБА_4 підтримував постійний зв`язок зі своїм сином, а також з ОСОБА_3 , з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах. У період з 2022 до 2024 року ОСОБА_4 систематично перераховував позивачу грошові кошти. Родинні відносини можуть підтвердитись показами свідків. 
Отже, метою звернення до суду є реалізація позивачем права на отримання виплат та гарантій, передбачених законом.
08 липня 2025 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому він просив призначити у даній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Вінницького науково дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертизи просив поставити наступне питання: - чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_3 . Зобов`язати Комунальний заклад охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи надати до Вінницького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України зразок крові на марлі від трупа ОСОБА_4 , що зареєстрований 20 липня 2024 року, за відповідним запитом експертної установи.
У клопотанні зазначено, що як вбачається з відповіді Харківського обласного бюро судово-медичної за вих. №02-06/1934 від 29 серпня 2024 року у їх відділенні судово-медичної імунології зберігається зразок крові на марлі від трупа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Тому цей зразок може бути використаний для проведенняекспертизи, враховуючи, що термін його зберігання становить лише три роки. З метою встановлення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, останній вважає за необхідне призначити у цій справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2026 року клопотання про призначення експертизи задоволено.
Призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків у суді - за статтями 384, 385 КК України.
На вирішення експертам поставлено питання: - чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якої є ОСОБА_3 ? 
Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.
В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи, де в т. 2 на а.с. 30-31 знаходяться «Вирізка зі зразка крові від трупа ОСОБА_6 ».
Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 ..
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала не містить визначення повного кола об`єктів дослідження. Суд обмежився формальним посиланням на наявність підстав для призначення експертизи, не зазначивши: чому саме неможливо встановити обставини справи без експертизи; чому відхилено заперечення відповідача; чому обрано саме такий обсяг дослідження. Провадження у справі зупинено без наведення належного обґрунтування необхідності такого заходу, тоді як зупинення провадження: є правом суду, а не обов`язком; повинно бути належно мотивованим. Суд некоректно сформулював питання на вирішення експертів, оскільки експертиза дає висновок про ймовірність батьківства, у відсотках, а не висновок чи є померлий батьком позивача. Жодних мотивів відхилення заперечень відповідача в ухвалі судом не наведено, а також суд проігнорував проблемність джерела біоматеріалу. Клопотання про призначення судової молерулярно-генетичної експертизи до позову не долучалася. Суд першої інстанції не вирішив клопотання про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви (в тому числі сплату судового збору), а тому допустив порушення процесуального права і помилково розглянув клопотання про призначення експертизи. Окрім того, суд так і не допитав свідків позивача та відповідача.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
12 травня 2026 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Яворського С.С. надійшло клопотання, в якому він просив витребувати з Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області звукозапис засідань у даній справі та відкласти засідання, що призначене на 14 год. 10 хв. 12 травня 2026 року, на іншу дату.
В обґрунтування клопотання адвокат Яворський С.С. зазначив, що під час ознайомлення з матеріалами справи він не одержав копію звукозапису засідань Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області по даній справі, оскільки матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції без диску із звукозаписом засідань (технічним записом).
У статті 372 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.  Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення вказаного клопотання відсутні, оскільки, по-перше, представник відповідача жодним чином не мотивує, яким чином звукозапис судових засідань суду першої інстанції і яких саме впливає на апеляційний перегляд справи загалом та на висновки суду першої інстанції за результатами розгляду питання про призначення експертизи зокрема.
По-друге, у пункті 1 розділу VII Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової
адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 зазначено, що документи судової справи у паперовій формі підшиваються у спеціальну обкладинку, виготовлену друкарським способом . У разі збереження записів судових засідань на оптичних дисках, такі носії інформації із технічним записом судового засідання вкладаються в конверт (декілька конвертів), який вклеюється на внутрішньому боці обкладинки в кінці відповідного тому справи.
Пункт 53-54 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яке затверджено рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 визначає, що технічний запис судового засідання засобами підсистеми ЄСІТС автоматично зберігається у централізованому файловому сховищі.
Підписаний протокол (журнал) судового засідання, який містить вебпосилання на технічний запис судового засідання в централізованому файловому сховищі, переноситься (передається, імпортується) до АСДС.
У випадку фіксування судового засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку технічний запис судового засідання та технічний носій, на якому зберігається цей запис, приєднуються до матеріалів справи (зберігаються в матеріалах справи) у вигляді протоколу (журналу) судового засідання, в якому вказано посилання на цей запис у централізованому файловому сховищі.
У цьому випадку технічним носієм інформації є частина централізованого файлового сховища, на якому зберігається запис судового засідання та на яке є посилання в протоколі (журналі) судового засідання.
У пункті 56 цього Положення визначено, що за заявою учасника справи та після сплати відповідного судового збору такий учасник може отримати копію технічного запису судового засідання на власний вибір шляхом:  1) отримання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку доступу до технічного запису судового засідання в Електронному кабінеті користувача;  2) отримання запису на оптичному диску у виді файлу.
У разі сплати судового збору безпосередньо в Електронному кабінеті учаснику справи автоматично надається доступ для скачування технічного запису судового засідання в Електронному кабінеті. При цьому до АСДС автоматично надсилаються відповідне повідомлення про видачу копії технічного запису судового засідання та квитанція про сплату судового збору.
Відтак, сплативши судовий збір, сторона відповідача в Електронному кабінеті матиме доступ до технічного запису (зважаючи на відсутність оптичного диску в матеріалах справи).
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що у провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Жмеринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), Адміністрація Державної прикордонної служби України про встановлення факту батьківства.
Позовні вимоги зводяться до необхідності встановлення того факту, що ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання військових обов`язків, є батьком позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У тексті позовної заяви ОСОБА_4 зазначив, що для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Як вбачається з відповіді Харківського обласного бюро судово-медичної за вих. № 02-06/1934 від 29 серпня 2024 року, у їх відділенні судово-медичної імунології зберігається зразок крові на марлі від трупа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому, цей зразок може бути використаний для проведення судово-генетичної експертизи, враховуючи, що термін його зберігання становить лише три роки.
Таким чином, з метою об`єктивного і повного розгляду цивільної справи позивач вказав, що вважає за необхідне заявити клопотання про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, виконання якої доручити судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України, для вирішення питання чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його біологічним батьком. Також просив зобов`язати КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи надати до експертної установи зразок крові на марлі від трупа ОСОБА_4 , зареєстрованого 20 липня 2024 року, за відповідним запитом експертної установи
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 08 липня 2025 року.
07 липня 2025 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про призначення у справі молекулярно-генетичної експертизи.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2025 року за клопотанням позивача витребувано у Комунального закладу охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи зразок крові на марлі від трупа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (тр. №10-12/2387-С/24, зареєстрований за № 14/1281-С/24 від 20.07.2024), який зберігається у відділенні судово-медичної імунології Комунального закладу охорони здоров`я Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи. 
На виконання вказаної ухвали 17 листопада 2025 року з Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшов запитуваний матеріал.
Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами, як висновок експерта.
Частинами 1, 2 ст. 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Апеляційний суд зауважує, що висновок експерта у вказаній категорії справи є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для призначення експертизи.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що суд в ухвалі про призначення експертизи зобов`язаний визначити: об`єкти дослідження; матеріали, що надаються експерту; інші дані, необхідні для проведення експертизи. Однак, оскаржувана ухвала не містить визначення повного кола об`єктів дослідження.
Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ч. 3 ст. 104 ЦПК України, ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи, а об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню - особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Відповідно до ч. 1, 3 ст.107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.
При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.
В оскаржуваній ухвалі зазначено, що для проведення експертизи в розпорядження експертів надаються матеріали цивільної справи, де в томі 2 на а.с. 30-31 знаходяться «Вирізка зі зразка крові від трупа ОСОБА_6 ».
Тобто, суд зазначив в ухвалі матеріали, що надаються для дослідження.
Про інші матеріали (крім матеріалів цивільної справи), які необхідно витребувати чи надати (без витребовування) експерту для дослідження в клопотанні позивача не вказувалося, як і не вказувалося стороною позивача у заявах по суті спору чи у судовому засіданні.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги вимоги п.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №1950/5, відповідно до якого експерт має право відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.
Експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Повідомлення про відмову має бути вмотивованим.
Пунктом 2.2. цієї Інструкції визначено, що на експерта покладаються обов`язок повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.
Із вказаних вище положень слідує, що експерт, якому доручено проведення експертизи, після отримання процесуального документа про призначення експертизи може клопотати перед судом про надання матеріалів і зразків, необхідних для проведення експертизи та про вчинення інших дій, пов`язаних із її проведенням.
Після отримання такого клопотання суд повинен поновити провадження у справі, викликати учасників справи в судове засідання та, з`ясувавши думку учасників справи, визначити, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також викликати та заслухати призначеного експерта з цього питання.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги процесуальну поведінку ОСОБА_1 , яка, подаючи відзив на позов, не заперечила щодо клопотання позивача про проведення експертизи, про наявність якого вказувалося у позові. А також те, що у додаткових поясненнях у справі від 27 січня 2026 року ОСОБА_1 стверджувала про те, що на спростування факту біологічної спорідненості її сина з позивачем вона звернеться надалі до суду із клопотанням про призначення молекулярно-генетичної експертизи.
ОСОБА_1 вважає, що зупинення провадження у справі є необґрунтованим.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
Пунктом 9 частини 1 статті 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини 1 статті 252 цього Кодексу, - на час проведення експертизи.
З огляду на те, що справа направляється експерту для проведення експертизи і суд не може вчиняти будь-які процесуальні дії, пов`язані з її розглядом впродовж цього часу, зупинення провадження жодним чином не порушує прав та законних інтересів сторін по справі.
Отже, дії суду першої інстанції, який зупинив провадження у справі на час проведення експертизи, є цілком обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства.
Всі обставини, про які зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі (некоректно поставлене питання на вирішення експерта; проблемність джерела біоматеріалу) повинні були повідомлятися, у разі наявності таких, суду першої інстанції при вирішення питання про призначення експертизи, а не на стадії апеляційного перегляду, чого відповідачем зроблено не було.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права і помилково розглянув клопотання про призначення експертизи, оскільки не вирішив її клопотання про залишення позову без руху для усунення недоліків позовної заяви, не допитав свідків.
Разом з тим, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції при призначення експертизи, тобто питання процесуального характеру. А відтак суд апеляційної інстанції не досліджує правильність здійснення судом першої інстанції процесу щодо розгляду справи по суті та вирішення процесуальних питань, які не стосуються розгляду питання про призначення експертизи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно застосовано норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції відповідно до положень ст. 375 ЦПК України – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 травня 2026 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук