Справа № 570/5822/25 
Номер провадження 2/570/505/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:
судді Гнатущенко Ю.В. 
з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до ТОВ "Західна агровиробнича компанія" про виконання зобов`язання, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області 11.11.2025 року із позовною заявою до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 19930,80 грн. заборгованості з орендної плати за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року згідно із Договором оренди землі від 17.09.2015 року і Додаткової угоди до Договору оренди землі від 20.12.2017 року, а також судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 696514 від 21.09.2010 року на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 20 вересня 2007 року №710 та від 04 серпня 2009 року №516 він є власником земельної ділянки площею 2,96 га у межах згідно з планом на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки 5624683700:01:009:0051.
17.09.2015 року позивач уклав договір оренди землі б/н з ТОВ«Райз-Захід», а 20.12.2017 року за участі ТОВ «Райз-Захід» була укладена Додаткова угода б/н до нього з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди).
Згідно із Додатковою угодою від 20.12.2017 р. новий орендар - ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зі згоди позивача прийняло на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди земельної ділянки від 17.09.2015 року.
Відповідно до п.4.1 Додаткової угоди від 20.12.2017 року п.8 Договору оренди був викладений в наступній редакції «Договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю».
Відповідно до п.4.2 Додаткової угоди від 20.12.2017 року п.9 Договору оренди був викладений в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9 155,53 грн. за рік оренди».
Право оренди належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером 5624683700:01:009:0051 площею 2,96 га і цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства згідно із Договором оренди від 17.09.2015 року та Додаткової угоди до нього від 20.12.2017 року було зареєстроване за орендарем ТОВ «Райз Захід» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в Державному реєстрі речових прав.
З 01.01.2025 року договір оренди землі ОСОБА_1 із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» був припинений.
Згідно із п.10 Договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.
За умовами Договору оренди землі орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року (п.11 Договору).
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення (п.14 Договору).
З урахуванням наведеного, розмір орендної плати за користування належною мені на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером 5624683700:01:009:0051 площею 2.96 га і цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства згідно Договору оренди від 17.09.2015 року та Додаткової угоди до нього від 20.12.2017 року, починаючи з 2018 року та до кінця 2024 року мав становити 17 997,46 грн.
Позивач зазначає, що розмір орендної плати згідно з Договором оренди від 17.09.2015 року та Додаткової угоди до нього від 20.12.2017 року, починаючи з 2018 року, мав становити: 9155,53 грн х 1.09777104 (сукупний індекс інфляції за 01.01.2018 по 01.01.2019) = 895 грн, орендна плата за 2018 рік =10051,19 грн; (9156+895); за 2019 рік: 10051 х 1,04053724 = 407,44, орендна плата =10458,44 грн; за 2020 рік: 10458 x 1.04992329 = 522,10, орендна плата =10980,10 грн.; за 2021 рік: 10980 х 1.1015334 =1099,68, орендна плата =12079,68 грн.; за 2022 рік : 12080 х 1.1.26603244=3213.67, орендна плата= 15293,67 грн.; за2023 рік : 15294x1.05083804=777.52 , орендна плата= 16071,52 грн.; з 2024 року: 16072x1.11980202= 1925,46, орендна плата=17997,46 грн.
Водночас, орендар - ТОВ «Західна агровиробнича компанія» з 20.12.2017 по 31.12.2023 року виплачувало ОСОБА_1 орендну плату у меншому розмірі, а до 31.12.2024 року орендна плата не була виплачена взагалі. На свою претензію з цього приводу від 01.03.2025 року відповіді від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» позивач не отримав.
З 01.01.2025 року по 01.10.2025 року інфляційні втрати по орендній платі з врахуванням сукупних індексів інфляції за вказаний період складає 1144.21 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми орендної плати за 2024 рік, що складає 355,52 грн.
Згідно із п.41 Договору оренди землі за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Внаслідок несплати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до 31.12.2024 року орендної плати за Договором оренди землі від 17.09.2015 року мені були заподіяні збитки в сумі 19930.80 грн. із них: 17997.46 грн. - заборгованість по орендній платі, 1144.21 грн. - інфляційні втрати, 355.52 грн. - 3% річних від простроченої суми і 433.60 грн,- пені.
Ухвалою суду від 09.01.2026 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження.
23.01.2026 р. до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача вказує, що вважає заявлений позов необґрунтованим, з урахуванням наступного.
Згідно з умовами договору оренди землі від 17.09.2015 року орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. Згідно з умовами додаткової угоди від 20.12.2017р. орендна плата складає 9155,53 грн. за рік оренди.
Згідно із п. 164.2.5 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичної особи включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування).
Згідно із п. 170.1. ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.
Згідно із п.170.1.4 ст.170 Податкового кодексу України, доходи, зазначені, зокрема, у пп.170.1.1 п.170.1 ст.170 Кодексу, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18%, визначеною п.167.1 ст.167 Кодексу.
Ставка військового збору становить 1,5%. об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (пп.1.3 п.1 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).
Враховуючи зазначене, юридична особа (орендар) при нарахуванні (виплаті) фізичній особі (орендодавцю) доходу у вигляді орендної плати повинна утримати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовий збір за ставкою 1,5%.
Таким чином, Відповідач неправильно розраховував розмір річної орендної плати, що підлягає виплаті орендодавцю після вирахування податків та зборів, яка фактично складає 9155,53 грн. – 19,5% = 7370,20 грн. за рік оренди.
Розмір орендної плати, як вказує у відзиві відповідач, починаючи з 2018 року мав становити: 7370,20 грн. х 1.09777104 (сукупний індекс інфляції за 01.01.2018 по 01.01.2019) = 720,59 грн, орендна плата за 2018 рік = 7370,20 грн + 720,59 грн = 8090,79 грн; за 2019 рік: 8090,79 х 1.04053724 – 8090,79 = 327,98 грн. Орендна плата = 8418,77 грн; за 2020 рік: 8418,77 х 1.04992329 – 8418,77 = 420,29 грн. Орендна плата = 8839,06 грн; за 2021 рік: 8839,06 х 1.1015334 – 8839,06 = 897,46 грн. Орендна плата = 9736,52 грн; за 2022 рік: 9736,52 х 1,26603244 – 9736,52 = 2590,23 грн. Орендна плата = 12326,75 грн; за 2023 рік: 12326,75 х 1,05083804 – 12326,75 = 626,67 грн. Орендна плата = 12935,42 грн; за 2024 рік: 12935,42 х 1,11980202 – 12935,42 = 1569,84 грн. Орендна плата = 14505,26 грн.
Сторона відповідача вказує, що фактично, за період 2020-23 роки позивачу сплачено орендної плати в більшому розмірі, ніж передбачено договором.
За 2020 рік сплачено згідно із відомістю № 547 від 24.11.20р. – 9475,97 грн замість 8839,06 грн, переплата склала 636,91 грн. За 2021 рік сплачено згідно із платіжною інструкцією № 9111219766 від 20.08.21р. – 9475,97 грн., згідно із платіжною інструкцією №7739 від 14.11.22р. - 4053,61 грн - замість 9736,52 грн., переплата склала 3793,06 грн. За 2022 рік сплачено згідно із платіжно інструкцією № 2473190728 від 06.12.22р. – 13529,58 грн. - замість 12326,75 грн., переплата склала 1202,83 грн. За 2023 рік сплачено згідно із платіжною інструкцією №1685397814 від 30.08.23р. – 13529,58 грн. - замість 12935,42 грн., переплата склала 594,16 грн.
Також відповідач не погоджується із заявленим позивачем до стягнення розміром витрат на правничу допомогу та, користуючись правом, визначеним нормами ст. ст. 43, 137 ЦПК України, клопоче про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, сторона відповідача вважає, що відшкодуванню підлягають витрати в сумі 1000 грн.
06.02.2026 р. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що відповідно до п.4.2. Додаткової угоди від 20.12.2017 року, укладеної позивачем з ТОВ Західна агровиробнича компанія», п..9 Договору оренди викладений в наступній редакції : «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7 % (сім відсотків) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9155.53 грн. за рік оренди», тобто вирахування податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Податкового кодексу України Договором оренди не передбачено.
Щодо неправильності розрахунку розміру річної орендної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року позивач вказує, що положення Податкового кодексу України , на які посилається відповідач, визначають об`єктом оподаткування розмір орендної плати, зазначений в договорі оренди ( тобто згідно з п.9 Додаткової угоди від 20.12.2017 року – 9155,53 грн. за рік оренди).
Приведений у позові розрахунок орендної плати ОСОБА_1 за 2024 рік виконаний згідно із п.10 Договору оренди землі і п.5 Додаткової угоди б/н до нього, згідно з якими обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.
При цьому індексації підлягає саме сума вказана у договорі оренди , а не сума орендної плати, яка підлягає виплаті орендодавцю з врахуванням положень Податкового кодексу України, як помилково вважає відповідач.
На правильність такого висновку вказують, зокрема, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела / суми нарахованого доходу нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_1 станом на 02.02.2026 року , які були подані орендарем до органів податкової служби.
Згідно із зазначеними відомостями сума нарахованої і виплаченої ТОВ «Західна агровиробнича компанія» орендної плати ОСОБА_1 складає:
2021 рік -11771.39 грн.
2022 рік - 5 035.56 грн. + 16 806.94 грн.
2023 рік -16 806.94 грн.
2024 рік - 17664.06 грн. ( майже збігається із зробленим у позові розрахунком розміру орендної плати з врахуванням індексації - 17997.46 грн.)
Таким чином, розрахунок відповідача про розмір орендної плати ОСОБА_1 за 2024 рік в сумі 14505,26 грн. не заслуговує на увагу і спростований вищезазначеними відомостями.
Станом на 04.02.2026 року орендна плата за 2024 рік ОСОБА_1 ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не сплачена, доказів протилежного відповідач у своєму відзиві не зазначає.
Щодо судових витрат позивач вказує, що незважаючи на те, що клопотання відповідача про зменшення судових витрат позивача на правничу допомогу займає 2/3 об`єму його відзиву, воно не підлягає задоволенню: розрахунки орендної плати, втрат від інфляції, пені, 3% річних потребують значного витраченого адвокатом часу. До того ж, відповідач не враховує час, витрачений на підготовку відповіді на його відзив у участь в підготовчому і наступному судовому засіданні.
21.04.2026 р. позивачем також подано заяву про долучення доказів надання йому правничої допомоги до матеріалів справи із додатками: копією Договору про надання правничої допомоги №б/н від 10.11.2025 р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Дем`яненко Л.П., копія Акта прийому до наданих послуг від 17.02.2026 р. (до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 10.11.2025 р.), копії платіжних інструкцій АТ КБ «Приватбанк» №P24A525536736408837 від 16.12.2025 р. та №Р24А5519766281D1859 від 17.02.2026 р. 
Представниця позивача – адвокат Дем`яненко Л.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а також зазначила, що Договором оренди землі від 17.09.2015 р. з урахуванням Додаткової угоди №б/н від 20.12.2017 р. не передбачено вирахування податку з орендної плати.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу 23.04.2026 р. 
Вислухавши думку представниці позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку від 21.09.2010 року на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 20 вересня 2007 року №710 та від 04 серпня 2009 року №516 позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки із кадастровим номером 5624683700:01:009:0051 площею 2,96 га, розташованої на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. 
17.09.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз-захід» був укладений договір оренди землі, згідно з яким ОСОБА_1 (Орендодавець) надав, а Орендар (ТОВ «Райз-захід») прийняв у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 5624683700:01:009:0051 загальною площею 2,96 га для ведення особистого селянського господарства.
Згідно із п.5 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 108994,35 грн.
Відповідно до п.8 Договору, договір укладено на 7 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).
Як встановлено у п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4359,77 грн із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Податкового кодексу України.
Згідно з п.10 Договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.
За умовами Договору оренди землі орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року (п.11 Договору).
У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення (п.14 Договору). 
20.12.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» як новим орендарем укладено Додаткову угоду б/н до Договору оренди землі від 17.09.2015 року.
Відповідно до п.4.1 Додаткової угоди від 20.12.2017 року пункт 8 Договору оренди був викладений в наступній редакції «Договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії Договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».
Також пунктом 4.2 Додаткової угоди від 20.12.2017 року внесено зміни у Договір в п.9 та викладено його в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9155,53 грн. за рік оренди».
Право оренди належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером 5624683700:01:009:0051 площею 2,96 га і цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства згідно із Договором оренди від 17.09.2015 року та Додаткової угоди до нього від 20.12.2017 року було зареєстроване за орендарем ТзОВ «Райз Захід» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується копією витягу зі згаданого реєстру за індексним №410729236 від 31.01.2025 р.
Згідно із наведеним позивачем у позовній заяві розрахунком ТОВ «Західна агровиробнича компанія» має заборгованість перед позивачем за Договором оренди землі від 17.09.2015 року та Додатковій угоді від 20.12.2017 року до Договору оренди від 17.09.2015 року, в сумі 19930,80 грн., із них: 17997,46 грн. заборгованість по орендній платі, 1144,21 грн. інфляційні втрати, 355,52 грн. 3% річних від простроченої суми, 433,60 грн. пені, яку на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, позивач просить стягнути з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на його користь.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кореспондує зазначеній статті ЦК України стаття 193 ГК України, яка вказує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону України «Про оренду землі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Умови про розмір, періодичність та строки внесення орендної плати за землю встановлюються у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно зі ст.18 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
У ст. 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.
Нормами ст. 21 вказаного Закону визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах (ст. 22 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
За п. 1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Таким чином, після підписання сторонами договору оренди він вважається укладеним і з цього часу у сторін виникають права та обов`язки за договором оренди землі.
Одним з основних обов`язків орендаря є своєчасне внесення орендної плати за користування земельною ділянкою.
Так, за розрахунками позивача, заборгованість ТОВ «Західна агровиробнича компанія» перед позивачем за Договором оренди землі від 17.09.2015 року з урахуванням Додаткової угоди від 20.12.2017 року до Договору оренди від 17.09.2015 року, становить 19930,80 грн, із них: 17997,46 грн заборгованість по орендній платі, 1144,21 грн інфляційні втрати, 355,52 грн 3% річних від простроченої суми, 433,60 грн пені.
Судом встановлено, що п.9 Договору оренди землі від 17.09.2015 р. згідно із Додатковою угодою від 20.12.2017 р. було викладено у новій редакції, а саме: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9155,53 грн за рік оренди». 
З наведеного вбачається, що після внесення змін додатковою угодою від 20.12.2017 р. до договору оренди землі від 17.09.2015 р. вирахування податку з доходів (орендної плати) орендодавця не передбачалося умовами договору. 
Таким чином, з огляду на зазначене вище, суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості та вважає, що відповідач не виконав свого обов`язку та не сплатив позивачу орендну плату в установленому розмірі за користування належною позивачу ділянкою, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість на суму 19930,80 грн, із них: 17997,46 грн заборгованість по орендній платі, 1144,21 грн інфляційні втрати, 355,52 грн 3% річних від простроченої суми, 433,60 грн пені.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» заборгованості з орендної плати за Договором оренди землі від 17.09.2015 року та Додаткової угоди від 20.12.2017 року в сумі 19930,80 грн, із них: 17997,46 грн заборгованість по орендній платі, 1144,21 грн інфляційні втрати, 355,52 грн 3% річних від простроченої суми, 433,60 грн пені.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з цим суд відхиляє твердження відповідача про те, що позивачу відповідачем сплачено орендної плати в більшому розмірі, ніж передбачено договором, оскільки предметом розгляду даної справи є заборгованість по орендній платі саме за 2024 рік. Представниця позивача у судовому засіданні вказує, що зустрічних вимог в межах вказаного предмета спору про зустрічне зарахування переплат за минулі роки або про повернення коштів, набутих без належної підстави, ТОВ "Західна Агровиробнича компанія" не подано.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат останнього на професійну правову допомогу суд зазначає наступне.
На підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу позивачем подано, зокрема, Договір про надання правничої допомоги №б/н від 10.11.2025 р., укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Дем`яненко Л.П. Згідно із п.3, п.4 вказаного договору гонорар адвоката складає 3000 грн, з них 1000,00 грн – аванс, який сплачується готівкою, 2000,00 грн – сплачуються на карту АТ КБ «Приватбанк» за рахунок орендної плати ФГ «Фомін-Агро» (платник ОСОБА_2 ) Окрім того, відповідно до п.5 договору термін оплати – не пізніше 5 днів після прийняття рішення у справі.
Додатково позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано Акт прийому наданих послуг від 17.02.2026 р. (до договору про надання правничої допомоги від 10.11.2025 р.), а також копію платіжної інструкції №P24A525536736408837 від 16.12.2025 р. про сплату ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 1005,03 грн, призначення платежу «Переказ власних коштів. Оплата гонорару за ОСОБА_1 » та копію платіжної інструкції №Р24А5519766281D1859 від 17.02.2026 р. ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1005,03 грн, призначення платежу: «Переказ власних коштів. Оплата гонорару за ОСОБА_1 ».
У постанові від 04 червня 2024 року у справі № 808/1564/18 Верховний Суд зазначає, що питання застосування частини 7 статті 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді, зокрема у постановах від 29 жовтня 2020 року (справа №686/5064/20), від 05 березня 2021 року (справа №200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа №520/12065/19), постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15 грудня 2017 року.
Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрати за відсутності їх оплати застосовується й Європейським судом з прав людини. Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява №4494/07) це Суд дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними».
Враховуючи викладене, суд вважає, що сума у розмірі 3000,00 грн витрат позивача на правничу допомогу є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, підстав для зменшення розміру вказаних витрат немає, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, що становить 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до ТОВ "Західна агровиробнича компанія" про виконання зобов`язання - задоволити повністю. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 , заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року згідно із Договором оренди землі від 17.09.2015 року з урахуванням Додаткової угоди до Договору оренди від 20.12.2017 року у сумі 19930,80 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання:          АДРЕСА_1 .
Відповідач ТОВ "Західна агровиробнича компанія", код ЄДРПОУ 41099127, адреса реєстрації місця проживання: пров. Центральний, буд. 1, м. ДубноДубенськийрайон Рівненськаобласть.

Суддя Гнатущенко Ю.В.