УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження 

17 червня 2026 року 
м. Київ

справа №140/4642/21
адміністративне провадження № К/990/24802/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року (суддя Волдінер Ф.А.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2026 року (колегія у складі суддів Ільчишин Н.В., Гуляка В.В., Матковської З.М.)
у справі № 140/4642/21
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства внутрішніх справ України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії МВС України щодо неналежного оформлення довідки від 03.03.2021 № 22/6-1165у про грошове забезпечення ОСОБА_1 за відповідною посадою станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з 01.12.2019, що полягають у неврахуванні до неї усіх додаткових видів грошового забезпечення, що відносилися до виключного переліку, передбаченого у ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та бралися до уваги при обчисленні пенсії на підставі положень Закону України від 15.06.2004 № 1769-ІV «Про внесення змін до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу ОВС та деяких інших осіб» і наступних її перерахунках; 
- зобов`язати відповідача відкликати з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку від 03.03.2021 № 22/6-1165у про грошове забезпечення ОСОБА_1 за відповідною посадою станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з 01.12.2019;
- зобов`язати відповідача оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 19.11.2019 за відповідною посадою або аналогічною посадою, яку ОСОБА_1 займав на дату звільнення зі служби, що враховується для перерахунку пенсії з 01.12.2019 та в якій на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та без урахування положень абз. 7 п. 5 Порядку від 13.02.2008 № 945 вказати розмір окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, премії, а також 100% надбавки від посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та процентної надбавки за вислугу років, надбавки за особливі умови служби (50% від посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням), надбавки за виконання особливо важливих завдань (44% від посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та процентної надбавки за вислугу років) та надбавки за безперервну службу (50% від суми попереднього грошового забезпечення).

Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 04.09.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2026, відмовив у задоволенні позову.

29.05.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними приписів процесуального права просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2026, а натомість ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень позивач визначає п. 2 і 3 ч. 4 ст. 328 КАС України, мотивуючи їх відсутністю наразі висновку Верховного Суду з питання застосування норм ст. 43 Закону № 2262-ХІІ у подібних спірних правовідносинах та водночас необхідністю відступу від правової позиції суду касаційної інстанції, наведеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у зразковій справі № 802/2196/17-а та від 23.05.2024 у зразковій справі № 380/19324/23.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Частиною шостою ст. 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.
Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
При цьому згідно з положеннями ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
У цій справі оскаржуються дії МВС України щодо відмови позивачу у видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням одночасно додаткових видів грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського та окремих надбавок та доплат для працівника міліції, що існували на час призначення пенсії позивачу.
Волинський окружний адміністративний суд в ухвалі від 09.08.2021 про відкриття провадження у справі вирішив питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Зокрема для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Проте позивач у касаційній скарзі не обґрунтовує, у чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує на приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах норм матеріального чи процесуального права.
Загалом зміст доводів касаційної скарги зводиться до незгоди позивача з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто до їх переоцінки, що відповідно до приписів ст. 341 КАС України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

До того ж питання щодо застосування норм Закону № 2262-ХІІ, положень Постанови № 988 і Порядку № 45 у подібних (схожих) правовідносинах вже розглядалися Верховним Судом. Зокрема у зразковій справі № 802/2196/17-а (рішення від 12.03.2018, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018) касаційний суд дійшов такого правового висновку:
1) у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії не належить вказувати надбавку за виконання особливо важливих завдань, яку отримував позивач під час проходження служби та яка була включена до грошового забезпечення при обрахунку пенсії, оскільки така надбавка вже не була встановлена законодавством для поліцейських та не виплачувалась;
2) у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії належить вказати розмір премії, визначений у середньому розмірі, що фактично виплачений за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року.
Також аналогічного підходу щодо застосування норм права Верховний Суд дотримався надалі у постановах від 09.08.2019 у справі №202/7622/17, від 15.08.2019 у справі №821/256/17, від 02.04.2021 у справі № 2340/2997/18, зауваживши серед іншого таке:
«З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області №К-438 від 18 квітня 2018 року за період з 01 січня 2016 року з урахуванням різниці між виплаченими і нарахованими сумами за цей період часу без обмеження будь-яким строком, тобто з урахуванням складових, які не передбачені чинним, на момент перерахунку, законодавством, задоволенню не підлягають. 
Також слід наголосити, що врахування органом Пенсійного фонду для здійснення перерахунку складових, які не передбачені чинним, на момент перерахунку, законодавством, або врахування їх при перерахунку у розмірі, який відрізняється від установленого законодавством, створює неоднозначну ситуацію, відповідно до якої, інші особи, які одночасно з позивачем, тобто в момент чинності одних і тих самих положень законодавства, звернулися б за перерахунком пенсії - фактично могли б мати відмінний (різний) розмір пенсії.»;
«...у довідку для перерахунку пенсії на підставі постанови № 988 включаються надбавки та премії, які фактично виплачувалися поліцейським за відповідними посадами у місяці, з якого відбувається перерахунок пенсії»;
«...оскільки надбавки за виконання особливо важливих завдань та оперативно-розшукову діяльність, які отримував позивач, на момент виникнення у нього права на перерахунок пенсії вже не виплачувались, тому ці надбавки правомірно не вказані у довідці про розмір грошового забезпечення».
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.09.2025, виходив з мотивів, що фактично кореспондуються з наведеною правовою позицією Верховного Суду.
Надаючи правову оцінку доводам скаржника щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у зразковій справі № 802/2196/17-а, Суд зазначає таке.
Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилко-вість); зміни суспільного контексту.
Задля забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Суд повинен мати ґрунтовні підстави: його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.
Однак таких підстав скаржником у поданій касаційній скарзі не зазначено.
З огляду на це Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики та не вбачає інших обставин, визначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2026 року у справі № 140/4642/21.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров 

Суддя О.П. Стародуб