Справа № 503/790/26
Провадження № 1-кп/503/115/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
проводячи підготовче судове засідання в залі суду у м. Кодима в судовому провадженні за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026161180000258 від 05.04.2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник – адвокат  ОСОБА_5 ,

встановив:
До Кодимського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, з угодою про визнання винуватості.
Формулювання обвинувачення:
Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 21 листопада 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Після набрання зазначеним судовим рішенням законної сили ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з її змістом, так як отримав вказану постанову та сплатив штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, за вчинене адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст. 129-1 Конституції України, відповідно до якої судове рішення є обов`язковим до виконання, та ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч постанови суду 04.04.2026 близько 12 години 49 хвилин ОСОБА_3 , знову особисто керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки АЗЛК 2141 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Соборній, м. Кодима, Подільського району, Одеської області, та о 12 годині 50 хвилин був зупинений уповноваженими працівниками СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області в порядку пункту 3 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Тобто, своїми діями ОСОБА_3 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
20.05.2026 року в службовому кабінеті Подільської окружної прокуратури Одеської області, розташованій за адресою: Одеська область, м. Кодима, площа Перемоги, 1, між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності його захисника – адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень пункту 2 ч.1 ст. 468 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди (зміст угоди) щодо:
- формулювання обвинувачення:  ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, згідно формулювання наведеного вище;
- правової кваліфікації, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується  ОСОБА_3 за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили;
- визначення узгодженої сторонами міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення вище зазначеного кримінального правопорушення покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн;
- наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які в свою чергу обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, а саме для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України; підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст. 424 КПК України; для підозрюваного чи обвинуваченого – відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
- наслідків невиконання угоди за якими обвинувачений  ОСОБА_3 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди; у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку; умисне невиконання угоди є підставою для притягнення їх до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтвердив свою згоду на затвердження укладеної з ним угоди про визнання винуватості та погодився на призначення йому міри покарання щодо якої ним було досягнуто згоди з прокурором. Крім того, відзначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось і укладення угоди є проявом його вільної волі.
Вирішуючи питання про можливість затвердження вище наведеної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з пункту 1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до пункту 2 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків та злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом з`ясовано, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений  ОСОБА_3 беззастережно визнає себе винним та щодо правової кваліфікації якого сторонами угоди досягнуто згоди, згідно положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, а сам обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, міру узгодженого з ним покарання, а також наслідки, які настануть для нього у разі затвердження угоди судом.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, шкода завдана державним і суспільним інтересам.
Суд у підготовчому судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угод відповідають інтересам суспільства щодо забезпечення швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, при цьому вона не порушує права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, а також наявні самі фактичні підстави для визнання винуватості. 
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження укладеної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої її сторонами міри покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 382 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого та зазначені у змісті обвинувального акту, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, у змісті обвинувального акту не зазначені та судом не встановлені. 
Відповідно до наявних у суду відомостей обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід до обвинуваченого, як і інші заходи забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, та призначення міри покарання у виді штрафу.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 314, 369, 370-374, 469, 472-475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 20 травня 2026 року між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , який на той час був підозрюваним, у присутності його захисника – адвоката ОСОБА_5 , в службовому кабінеті Подільської окружної прокуратури Одеської області, розташованій за адресою: Одеська область, м. Кодима, площа Перемоги, 1.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, а саме:
1) обвинуваченим, його захисником виключно з таких підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з таких підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1