Справа № 177/1818/26
Провадження № 3/177/405/26 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України
03 червня 2026 року     м. Кривий Ріг   
Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. 
розглянувши матеріали адміністративних справ, що надійшли від Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 16.05.2026 о 20 год. 15 хв., керував транспортним засобом марки ВАЗ 21703, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , біля будинку 60 по вул. Центральнійї у с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення ходи та мови, виражене тремтіння пальців рук. У порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження медичного огляду в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.
Окрім того, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення порушень, передбачених ч. ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, 16.05.2026 о 20 год. 15 хв., біля будинку 60 по вул. Центральній у с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, у порушення вимог п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21703, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся працівниками поліції, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.
Суддя враховує, що неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав. Зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, що не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 126, 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судове засідання проведено без ОСОБА_1 .
Суддя, вивчивши матеріали справи, дослідивши відеозаписи на DVD-диску з відеофіксацією правопорушення, дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Із аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, із протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 667796 та серії ЕПР1 № 667773 від 16.05.2026 слідує, що ОСОБА_1 16.05.2026 о 20 год. 15 хв., керував транспортним засобом марки ВАЗ 21703, р/н НОМЕР_2 , біля будинку 60 по вул. Центральній у с. Лозуватка.
Як вбачається з наданого до матеріалів справи диску DVD-R, на ньому зафіксовано, як до зупиненого на узбіччі транспортного засобу ВАЗ 21703, р/н НОМЕР_2 , підійшли працівники поліції. В автомобілі два пасажира, один на передньому пасажирському сидінні, другий, яким є ОСОБА_1 , на задньому, за водієм. Обидва чоловіки пояснили що водій автомобіля десь пішла, на що працівники поліції повідомили, що на відеореєстраторі зафіксовано, як за кермом перебуває саме ОСОБА_1 та після зупинки транспортного засобу з автомобіля ніхто не виходив. Після вимоги працівників поліції вийти з автомобіля, ОСОБА_1 вийшов, пристрибуючи на одній нозі, оскільки в салоні автомобіля загубив взуття, та в подальшому дістав з місця водія другий, «загублений» тапок, який взув. Після вимоги поліцейських надати документи на транспортний засіб та дочекатися водія, ОСОБА_1 передав їм свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та повідомив, що водій не повернеться.
Аналізуючи поведінку ОСОБА_1 , що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейських, суд вважає, що саме ОСОБА_1 16.05.2026 керував транспортним засобом ВАЗ 21703, р/н НОМЕР_2 , до моменту зупинки працівниками поліції, після чого переліз на заднє пасажирське сидіння автомобіля, намагаючись створити враження, що за кермом вказаного транспортного засобу знаходилася інша особа. Про вказане свідчить виявлений на місці водія тапок останнього, що чітко відображено на відеозаписі.
Перевіряючи наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, що тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду, визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі по тексту - Інструкція).
Відповідно до п. 2, п. 6 розд. І цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння – різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення ходи та мови, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 16.05.2026, в розумінні п. 4 розділу І, п. 1 розділу ІІ Інструкції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду – визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Дослідженням відеозапису на диску DVD-R встановлено, що працівники поліції, після зупинки транспортного засобу марки ВАЗ 21703, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 не заперечував, повідомив що вживав алкоголь. Поліцейськими пред`явлено ОСОБА_1 вимогу пройти огляд для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.
Суд зауважує, що відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння віднесене до виключної компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Незгода водія із наявністю в нього ознак сп`яніння не звільняє його від передбаченого п. 2.5. ПДР України обов`язку виконати вимогу поліцейського про проходження відповідного огляду.
Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення як особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, підтверджується постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 (справа №177/3128/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року після вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Перевіряючи наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2.1 а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року.
Відповідно до довідки з Національної автоматизованої інформаційної системи від 16.05.2026, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Постановою від 18.10.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Доказів оскарження чи скасування вказаної постанови суду не надано.
Вказані факти та встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , який посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, однак 16.05.2026 керував транспортним засобом, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, свідомо продовжив допускати порушення.
Приймаючи до уваги викладене, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Обираючи вид і міру стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує особу ОСОБА_1 , його ухилення від явки до суду, явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню.
При цьому враховується, що ОСОБА_1 вчинив два взаємопов`язаних адміністративних правопорушення і їх розгляд відбувається одночасно одним і тим же місцевим судом, тому стягнення на нього, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 5 ст. 125 КУпАП, у виді адміністративного штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
На переконання суду, таке стягнення, відповідно до ст. 23 КУпАП, буде справедливим, достатнім та виправданим метою застосування стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.
Згідно з абз. 4 п. 28 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 (із змінами і доповненнями від 19.12.2008 № 18) - не можна накладати оплатне вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
Тобто, за змістом вищезазначеного, оплатному вилученню підлягає лише той предмет чи об`єкт адміністративного правопорушення, власником якого є сам правопорушник.
До матеріалів справи надано копію свідоцтва серії СТІ №660908 про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21703, р/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .
Відтак, суд дійшов висновку, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, питання про оплатне вилучення транспортного засобу вирішити неможливо.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 27, 33, 36, 40-1, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 289 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Об`єднати в одне провадження матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 №177/1818/26 (провадження №3/177/405/26) за ч. 2 ст. 130 КУпАП та № 177/1819/26 (провадження № 3/177/406/26) за ч. 5 ст. 126 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер 177/1818/26.
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, власником якого є інша особа.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з моменту її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Повний текст постанови складено 04.06.2026

Суддя: