Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа №712/1548/26
Провадження №2-а/711/23/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Півень С.А.
за участю:
представника позивача - адвоката Сененко К.В. 
представника відповідача - Мостіпан К.С. 
позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №6570843 від 26 січня 2026 року, винесену поліцейським взводу №1 роти №1 БУПП в Черкаській області ДПП НПУ старшим сержантом поліції Фуркало С.М., якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі. Додатково в позові заявлено вимогу про відшкодування позивачу судових витрат зі сплати судового збору в сумі 665,60 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача безпідставно притягнуто до відповідальності за керування електровелосипедом без посвідчення водія на керування транспортними засобами категорії А1. Позивач вказує, що його електровелосипед має електродвигун потужністю 500Вт, тобто меншу ніж 3кВт, а відтак не є механічним транспортним засобом і для керування таким видом транспортних засобів законом не передбачено необхідність отримання посвідчення водія. Враховуючи відсутність визначення «електровелосипед» у ПДР позивач вважає, що його транспортний засіб – Corso DEX-7320 з потужністю електродвигуна 500Вт, – не належить до механічних транспортних засобів в аспекті визначень, передбачених п. 1.10 ПДР України, а тому особа, яка ним керує, не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1-а ПДР України може нести виключно водій механічного транспортного засобу.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.02.2026р. матеріали судової справи направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси відповідно до ст.ст. 25, 26, п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України.
03.03.2026р. судом відкрито провадження у справі.
23.03.2026р. від представника відповідача – Мостіпан К.С., яка діє на підставі довіреності №9623/41/3/01-2025 від 18.12.2025р., – надійшов відзив проти позову, в якому сторона відповідача заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на те, що відповідно до п. 2.13 ПДР до транспортних засобів категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Пунктом 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ № 340 від 08.05.1993р., передбачено, що керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1. Транспортний засіб «Corso DEX-7320», яким керував позивач, хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт, проте являється транспортним засобом, який за своїми технічними характеристиками прирівняний до мопеду. З огляду на вищевикладене позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1», та, у відповідності до п. 2.4.а) ПДР, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія. Виявивши факт керування позивачем відповідним транспортним засобом та відсутність у позивача посвідчення водія для керування транспортними засобами категорії А1, поліцейський діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Сененко К.В., яка діє на підставі ордера серії СА №1156981 від 22.04.2026р., – підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Пояснили, що транспортний засіб, яким керував позивач, обладнаний педалями, не має двигуна внутрішнього згорання і за своєю потужністю не відноситься до механічних транспортних засобів, а відтак для керування таким електровелосипедом законом не передбачено необхідності отримувати посвідчення водія. Зауважили, що позивача не було притягнуто до відповідальності за відсутність шолому, а відтак не було правомірних підстав для зупинки поліцейським позивача. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що факт події адміністративного правопорушення підтверджується змістом відеозаписів, які є додатками до оскаржуваної постанови. Заперечила допущення поліцейськими будь-яких вимог законодавства під час розгляду справи стосовно позивача. Зауважила, що електровелосипед, яким керував позивача, за своїми технічними характеристиками є транспортним засобом, який прирівнюється до мопеду, а відтак для керування ним водій зобов`язаний мати посвідчення водія категорії А1. 
21.05.2026р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані учасниками справи суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
За матеріалами справи судом встановлено, що 26.01.2026р. о 20год 18хв в м. Черкаси по бул. Шевченка 301/1, позивач, не маючи водійського посвідчення, керував транспортним засобом марки Corso DEX-73, на якому рухався без мотошолома. Виявивши таку подію, поліцейський взводу № 3 роти №1 батальйону УПП в Черкаській області ДПП старший сержант поліції Фуркало С.М. (далі – поліцейський Фуркало С.М.) зупинив позивача та, розглянувши на місці справу, виніс постанову серії ЕНА №6570843 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 3 400 грн. /а.с. 13-14/.
Відповідно до технічних характеристик транспортний засіб Corso DEX-73 20'' є універсальним електровелосипедом, який має електродвигун потужністю 500Вт, акумулятор 48V/18Аh, три швидкісні режими, система PASS (можливість їзди з педалями, з електропідтримкою або повністю в електричному режимі), максимальна швидкість 55км/год. /а.с. 15-16/. 
За змістом оскаржуваної постанови підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що на вимогу поліцейського позивач, керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1«а» Правил дорожнього руху України (далі – ПДР).
Згідно постанови до неї додаються відеозаписи з камер №472440 та №472900.
Фактичні обставини події, що стала наслідком винесення поліцейським оскаржуваної постанови, визнаються сторонами. Крім того, такі обставини встановлено доказами, наданими відповідачем, зокрема, змістом відеозаписів наданих відповідачем.
Не погоджуючись з постановою поліцейського Фуркало С.М., позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. .245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Порядок здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регулюється положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі – Закон №580), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі – Інструкція №1395) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №580 поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.
Порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Згідно з п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пп. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
У пп. «г» п. 2.3 ПДР визначено, що під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.
У пункті 1.10 ПДР наведені терміни, що використовуються у Правилах дорожнього руху та мають наступне значення:
- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;
- транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;
- мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Відповідно до п. 2.13 ПДР до транспортних засобів категорії А1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Аналіз вищенаведених положень законодавства свідчить, що законодавчо розмежовуються поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб». При цьому двоколісний транспортний засіб, що має електродвигун, відноситься до «механічних транспортних засобів» за умови, якщо потужність електродвигуна перевищує 3кВт. Натомість, незалежно від потужності електродвигуна такий засіб є транспортним засобом і відповідно до п. 2.13 ПДР відноситься до транспортних засобів категорії А1, право на керування може бути надано особам з 16-річного віку.
Порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993р. (надалі - Положення).
Відповідно до п. 2 Положення, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно п. 3 Положення, керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.
Отже, наведеними положеннями встановлений обов`язок водія мати посвідчення водія категорії А1 при керуванні мопедами, моторолерами та іншими двоколісними транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Положеннями частини 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Аналіз змісту диспозиції зазначеної норми закону свідчить, що суб`єктом даного правопорушення є особа, яка керує будь-яким видом транспортного засобу, але не набула у встановленому законом порядку права керування таким видом транспортного засобу незалежно від того чи є він механічним чи ні. 
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що сторонами не оспорюється факт керування позивачем транспортним засобом марки Corso DEX-73, який хоч і не є механічним, адже обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт, проте являється транспортним засобом. З врахуванням своїх технічних характеристик та особливостей правового регулювання його використання такий електровелосипед прирівнюється до мопедів та моторолерів, хоча й не ототожнюється з ними. 
З огляду на вищевикладене, відповідно до п. 2.13 ПДР, п. 3 Положення, позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1» та, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.
Стосовно доводів сторони позивача про безпідставність зупинки поліцейським позивача, то суд зауважує наступне. 
В судовому засіданні було встановлено, і це не заперечується сторонами, що позивач здійснював рух на своєму електровелосипеді без індивідуальних засобів захисту (мотошолому), а сам електровелосипед не мав державних реєстраційних номерів. 
В цьому контексті слід звернути увагу, що ПДР не передбачено вимог щодо обов`язкового використання мотошоломів водіями, які керують двоколісним транспортним засобом з електродвигуном (електровелосипед), оскільки такий обов`язок стосується лише водіїв мотоциклів та мопедів (п. 2.3-г ПДР). В той же час, зовнішній вигляд транспортного засобу марки Corso DEX-73, на якому рухався позивач, давав поліцейському обґрунтовані підстави вважати, що водій керує мопедом без мотошолому всупереч вимог п. 2.3-г ПДР, що є підставою для зупинки транспортного засобу згідно з ч. 1 ст. 31, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
Отже, зупинка позивача була правомірною, як і цілком доведеною є та обставина, що позивач, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, здійснював керування двоколісним транспортним засобом з електродвигуном, який відноситься до категорії А1, що свідчить про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак твердження позивача про безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою є необґрунтованим.
За матеріалами справи судом встановлено, що виявивши порушення ПДР, поліцейським Фуркало С.М. було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення із дотриманням порядку, передбаченого КУпАП та у відповідності до вимог розділу ІІІ Інструкції. 
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи.
По обставинам даної справи суду не надано доказів, які б свідчили про істотне порушення законних прав і свобод позивача, а також про необґрунтованість чи протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою. 
Оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення і здійснила її розгляд з дотриманням правил чинного законодавства, а тому немає підстав для скасування такої постанови, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.
Таким чином, суд доходить висновку про відсутність ознак протиправної діяльності в діях поліцейського Фуркала С.М., а доводи позивача про протиправність та необґрунтованість оспорюваної постанови та відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.
Тож з урахуванням всіх обставин справи, перевіривши відповідність дій поліцейського Фуркала С.М. вимогам ст. 2 КАС України при прийнятті постанови серії ЕНА №6570843 від 26.01.2026р., суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. 
Оскільки позов не підлягає до задоволення, то понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 9, 122, 245, 251, 283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, - 

в и р і ш и в: 

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В.М. Скляренко